<?xml version="1.0" encoding="utf-8" standalone="no"?>
<article id="man">
  <artheader>
    <title>Ghid de referinta Nmap (Pagina Man)</title>
  </artheader>
  <refentry id="man-nmap1">
    <refmeta>
      <refentrytitle>nmap</refentrytitle>
      <manvolnum>1</manvolnum>
    </refmeta>
    <refnamediv id="man-name">
      <refname>nmap</refname>
      <refpurpose>Instrument de explorare a retelei si scaner de securitate /
      porturi</refpurpose>
    </refnamediv>
    <refsynopsisdiv id="man-synopsis">
      <cmdsynopsis sepchar="">
        <command moreinfo="none">nmap</command>
        <arg choice="opt" rep="repeat">
          <replaceable>Tip de scanare</replaceable>
        </arg>
        <arg choice="opt" rep="norepeat">
          <replaceable>Optiuni</replaceable>
        </arg>
        <arg choice="req" rep="norepeat">
          <replaceable>specificarea tintei</replaceable>
        </arg>
      </cmdsynopsis>
    </refsynopsisdiv>
    <refsect1 id="man-description">
      <title>Descriere</title>
      <para>Nmap (
      <quote>Network Mapper</quote>) este un instrument open source pentru
      explorarea retelei si audit de securitate A fost proiectat sa scaneze
      repede retele mari, cu toate ca functioneaza bine si la scanarea unui
      singur host. Nmap foloseste pachete IP in forma bruta intr-un mod
      inovator pentru a determina ce calculatoare sunt disponibile in retea, ce
      servicii (numele aplicatiei si versiunea) ofera acestea, ce sistem de
      operare (si versiune) ruleaza, ce tipuri de filtre de pachete/firewall
      sunt utilizate si o multime de alte caracteristici. Nmap este folosit in
      mod curent in procesul de audit al securitatii, dar este folosit si de
      administratorii de retea pentru rutinele de inventariere a retelei,
      managementul upgradeurilor si monitorizarea calculatoarelor sau a
      perioadelor de uptime pentru servicii.</para>
      <para>Rezultatul generat de Nmap este o lista de tinte scanate, cu
      informatii secventiale despre fiecare in functie de optiunile utilizate.
      O parte cheie a informatiilor furnizate este
      <quote>tabela de porturi interesante</quote>. Aceasta tabela contine
      numarul portului si protocolul, numele serviciului si starea. Starea
      poate fi
      <literal moreinfo="none">open (deschis)</literal>,
      <literal moreinfo="none">filtered (filtrat)</literal>,
      <literal moreinfo="none">closed (inchis)</literal>, sau
      <literal moreinfo="none">unfiltered (nefiltrat)</literal>. Deschis (open)
      inseamna ca aplicatia de pe masina tinta asculta la portul respectiv,
      asteptand conexiuni.
      <literal moreinfo="none">Filtered (filtrat)</literal>inseamna ca un
      firewall, filtru sau alt obstacol in retea blocheaza respectivul port
      astfel incat Nmap nu poate spune daca este
      <literal moreinfo="none">deschis</literal>sau
      <literal moreinfo="none">inchis</literal>. Porturile
      <literal moreinfo="none">inchise</literal>nu au nici o aplicatie care sa
      astepte conexiuni, cu toate ca ele se pot deschide in orice moment.
      Porturile sunt clasificate ca
      <literal moreinfo="none">nefiltrate</literal>cand ele raspund la probele
      Nmap, dar Nmap nu poate determina daca sunt inchise sau deschise. Nmap
      raporteaza combinatia de stari
      <literal moreinfo="none">open|filtered (deschis|filtrat)</literal>si
      <literal moreinfo="none">closed|filtered (inchis|filtrat)</literal>cand
      nu poate determina care din cele doua stari este cea corecta. Tabela de
      porturi mai poate include versiuni ale softwareului cand detectia
      versiunii a fost solicitata. Cand un protocol de scanare IP este
      solicitat (
      <option>-sO</option>), Nmap furnizeaza informatii despre protocoalele IP
      suportate in locul listei de porturi.</para>
      <para>In plus fata de lista de porturi interesante, Nmap poate furniza si
      alte informatii despre tinte, incluzand aici nume obtinute prin reverse
      DNS, poate ghici sistemul de operare, tipul hardwareului si adresele
      MAC.</para>
      <para>O scanare tipica cu Nmap este exemplificata in
      <xref linkend="man-ex-repscan"></xref>. Singurele argumente folosite in
      aceste exemplu sunt
      <option>-A</option>, pentru a activa detectia versiunii si a sistemului
      de operare,
      <option>-T4</option>pentru executia mai rapida a scanarii, si apoi
      specificatiile pentru cele doua tinte.</para>
      <example id="man-ex-repscan">
        <title>O scanare reprezentativa cu Nmap</title>
        <screen format="linespecific"># nmap -A -T4 scanme.nmap.org playground
        Starting nmap ( http://www.insecure.org/nmap/ ) Interesting ports on
        scanme.nmap.org (205.217.153.62): (The 1663 ports scanned but not shown
        below are in state: filtered) PORT STATE SERVICE VERSION 22/tcp open
        ssh OpenSSH 3.9p1 (protocol 1.99) 53/tcp open domain 70/tcp closed
        gopher 80/tcp open http Apache httpd 2.0.52 ((Fedora)) 113/tcp closed
        auth Device type: general purpose Running: Linux 2.4.X|2.5.X|2.6.X OS
        details: Linux 2.4.7 - 2.6.11, Linux 2.6.0 - 2.6.11 Uptime 33.908 days
        (since Thu Jul 21 03:38:03 2005) Interesting ports on
        playground.nmap.org (192.168.0.40): (The 1659 ports scanned but not
        shown below are in state: closed) PORT STATE SERVICE VERSION 135/tcp
        open msrpc Microsoft Windows RPC 139/tcp open netbios-ssn 389/tcp open
        ldap? 445/tcp open microsoft-ds Microsoft Windows XP microsoft-ds
        1002/tcp open windows-icfw? 1025/tcp open msrpc Microsoft Windows RPC
        1720/tcp open H.323/Q.931 CompTek AquaGateKeeper 5800/tcp open vnc-http
        RealVNC 4.0 (Resolution 400x250; VNC TCP port: 5900) 5900/tcp open vnc
        VNC (protocol 3.8) MAC Address: 00:A0:CC:63:85:4B (Lite-on
        Communications) Device type: general purpose Running: Microsoft Windows
        NT/2K/XP OS details: Microsoft Windows XP Pro RC1+ through final
        release Service Info: OSs: Windows, Windows XP Nmap finished: 2 IP
        addresses (2 hosts up) scanned in 88.392 seconds</screen>
      </example>
      <para>Cea mai noua versiune de Nmap poate fi obtinuta de la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/"></ulink>. Cea mai noua
      versiune a paginii man poate fi vizualizata la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/man/"></ulink>.</para>
    </refsect1>
    <refsect1 id="translation">
      <title>Traducere</title>
      <para>Aceasta editie inlimba romana a Ghidului de referinta Nmap a fost
      tradus din versiunea 2991 a textului original aflat la 
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/man/">original English
      version</ulink>de Dan Catalin Vasile 
      <email>hardware_cta@yahoo.com</email>. Traducerea a fost facuta cu scopul
      de a asigura o intelegere mai buna a functionalitatilor Nmap intai pentru
      autor si mai apoi pentru toti vorbitorii nativi de limba romana. Autorul
      traducerii nu va poate garanta faptul ca traducerea este la fel de
      completa cu versiunea actualizata in limba engleza. Acest produs poate fi
      modificat si redistribuit in conditiile stipulate de 
      <ulink url="http://creativecommons.org/licenses/by/2.5/">Creative Commons
      Attribution License</ulink>. Autorul traducerii va invita de asemenea pe
      primul site dedicat profesionistilor in securitate informatica din
      Romania: 
      <ulink url="http://www.itsecure.ro">ITSecure</ulink>.</para>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-briefoptions">
      <title>Sumarul Optiunilor</title>
      <para>Acest sumar al optiunilor este printat cand Nmap este rulat fara
      nici un argument si ultima versiune este disponibila la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/data/nmap.usage.txt"></ulink>.
      Ajuta oamenii sa isi aduca aminte de cele mai comune optiuni, dar nu
      reprezinta un substitut pentru documentatia in profunzime din restul
      acestui manual. Unele optiuni obscure nici nu sunt incluse aici.</para>
      <para>
        <literallayout format="linespecific" class="normal">Usage: nmap [Scan
        Type(s)] [Options] {target specification} TARGET SPECIFICATION: Can
        pass hostnames, IP addresses, networks, etc. Ex: scanme.nmap.org,
        microsoft.com/24, 192.168.0.1; 10.0.0-255.1-254 -iL
        &lt;inputfilename&gt;: Input from list of hosts/networks -iR &lt;num
        hosts&gt;: Choose random targets --exclude
        &lt;host1[,host2][,host3],...&gt;: Exclude hosts/networks --excludefile
        &lt;exclude_file&gt;: Exclude list from file HOST DISCOVERY: -sL: List
        Scan - simply list targets to scan -sP: Ping Scan - go no further than
        determining if host is online -P0: Treat all hosts as online -- skip
        host discovery -PS/PA/PU [portlist]: TCP SYN/ACK or UDP discovery to
        given ports -PE/PP/PM: ICMP echo, timestamp, and netmask request
        discovery probes -n/-R: Never do DNS resolution/Always resolve
        [default: sometimes] SCAN TECHNIQUES: -sS/sT/sA/sW/sM: TCP
        SYN/Connect()/ACK/Window/Maimon scans -sN/sF/sX: TCP Null, FIN, and
        Xmas scans --scanflags &lt;flags&gt;: Customize TCP scan flags -sI
        &lt;zombie host[:probeport]&gt;: Idlescan -sO: IP protocol scan -b
        &lt;ftp relay host&gt;: FTP bounce scan PORT SPECIFICATION AND SCAN
        ORDER: -p &lt;port ranges&gt;: Only scan specified ports Ex: -p22;
        -p1-65535; -p U:53,111,137,T:21-25,80,139,8080 -F: Fast - Scan only the
        ports listed in the nmap-services file) -r: Scan ports consecutively -
        don't randomize SERVICE/VERSION DETECTION: -sV: Probe open ports to
        determine service/version info --version-light: Limit to most likely
        probes for faster identification --version-all: Try every single probe
        for version detection --version-trace: Show detailed version scan
        activity (for debugging) OS DETECTION: -O: Enable OS detection
        --osscan-limit: Limit OS detection to promising targets --osscan-guess:
        Guess OS more aggressively TIMING AND PERFORMANCE: -T[0-5]: Set timing
        template (higher is faster) --min-hostgroup/max-hostgroup &lt;msec&gt;:
        Parallel host scan group sizes --min-parallelism/max-parallelism
        &lt;msec&gt;: Probe parallelization
        --min_rtt_timeout/max-rtt-timeout/initial-rtt-timeout &lt;msec&gt;:
        Specifies probe round trip time. --host-timeout &lt;msec&gt;: Give up
        on target after this long --scan-delay/--max_scan-delay &lt;msec&gt;:
        Adjust delay between probes FIREWALL/IDS EVASION AND SPOOFING: -f;
        --mtu &lt;val&gt;: fragment packets (optionally w/given MTU) -D
        &lt;decoy1,decoy2[,ME],...&gt;: Cloak a scan with decoys -S
        &lt;IP_Address&gt;: Spoof source address -e &lt;iface&gt;: Use
        specified interface -g/--source-port &lt;portnum&gt;: Use given port
        number --data-length &lt;num&gt;: Append random data to sent packets
        --ttl &lt;val&gt;: Set IP time-to-live field --spoof-mac &lt;mac
        address/prefix/vendor name&gt;: Spoof your MAC address OUTPUT:
        -oN/-oX/-oS/-oG &lt;file&gt;: Output scan in normal, XML, s|&lt;rIpt
        kIddi3, and Grepable format, respectively, to the given filename. -oA
        &lt;basename&gt;: Output in the three major formats at once -v:
        Increase verbosity level (use twice for more effect) -d[level]: Set or
        increase debugging level (Up to 9 is meaningful) --packet-trace: Show
        all packets sent and received --iflist: Print host interfaces and
        routes (for debugging) --append-output: Append to rather than clobber
        specified output files --resume &lt;filename&gt;: Resume an aborted
        scan --stylesheet &lt;path/URL&gt;: XSL stylesheet to transform XML
        output to HTML --webxml: Reference stylesheet from Insecure.Org for
        more portable XML --no_stylesheet: Prevent associating of XSL
        stylesheet w/XML output MISC: -6: Enable IPv6 scanning -A: Enables OS
        detection and Version detection --datadir &lt;dirname&gt;: Specify
        custom Nmap data file location --send-eth/--send-ip: Send using raw
        ethernet frames or IP packets --privileged: Assume that the user is
        fully privileged -V: Print version number -h: Print this help summary
        page. EXAMPLES: nmap -v -A scanme.nmap.org nmap -v -sP 192.168.0.0/16
        10.0.0.0/8 nmap -v -iR 10000 -P0 -p 80</literallayout>
      </para>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-target-specification">
      <title>Specificarea tintelor</title>
      <para>Tot ceea ce in lina de comanda a Nmap nu este optiune (sau argument
      al unei optiuni) este tratat ca specificare a unei tinte. Cel mai simplu
      caz este specificarea adresei IP sau a numelui calculatorului ce urmeaza
      a fi scanat.</para>
      <para>Cateodata se doreste scanarea unei intregi retele pentru
      calculatoare adiacente. Pentru asta, Nmap suporta stilul de adresare
      CIDR. Se poate adauga /
      <replaceable>numarul de biti</replaceable>la o adresa IP sau nume si Nmap
      va scana toate adresele IP pentru care primii
      <replaceable>biti</replaceable>sunt aceeasi cu IP sau numele de
      referinta. De exemplu, 192.168.10.0/24 va scana cele 256 de calculatoare
      intre 192.168.10.0 (binar:
      <literal moreinfo="none">11000000 10101000 00001010 00000000</literal>)
      si 192.168.10.255 (binar:
      <literal moreinfo="none">11000000 10101000 00001010 11111111</literal>),
      inclusiv. 192.168.10.40/24 va realiza exact acelasi lucru. Dat fiind
      numele scanme.nmap.org cu adresa IP 205.217.153.62, specificatia
      scanme.nmap.org/16 va scana cele 65.536 adrese IP intre 205.217.0.0 si
      205.217.255.255. Cea mai mica valoare permisa este /1, care va scana
      jumatate de Internet. Cea mai mare este 32, care va scana doar
      calculatorul specificat prin nume sau IP deoarece toti bitii sunt
      fixati.</para>
      <para>Natatia CIDR este scurta dar nu intotdeauna suficient de flexibila.
      De exemplu, puteti dori scanarea 192.168.0.0/16 dar fara adresele care se
      termina in .0 sau .255, deoarece ele sunt in general adrese de broadcast.
      Nmap suporta acest lucru prin adresarea unei anumite limite pentru
      fiecare octet in parte. In locul specificarii adresei IP normale, puteti
      specifica o lista de numere separate prin virgula sau un domeniu pentru
      fiecare octet. De exemplu, 192.168.0-255.1-254 va sari toate adresele din
      acest domeniu care se termina in .0 si .255. Domeniile nu se limiteaza la
      ultimii octeti: specificatorul 0-255.0-255.13.37 va scana Internetul dupa
      toate IPurile care se termina in .13.37. Acest tip de scanare poate fi
      folositor pentru inspectarea si cercetarea Internetului.</para>
      <para>Adresele IPv6 pot fi specificate doar prin adresa completa sau
      nume. CIDR si domeniile pe octeti nu sunt suportate pentru IPv6 deoarece
      sunt rareori folositoare.</para>
      <para>Nmap accepta specificarea mai multor adrese in linia de comanda si
      nici nu este necesar ca ele sa fie de acelasi tip. Comnda
      <command moreinfo="none">nmapscanme.nmap.org 192.168.0.0/8
      10.0.0,1,3-7.0-255</command>realizeaza exact ceea ce asteptati.</para>
      <para>Desi tintele sunt specificate in mod uzual in linia de comanda,
      exista si urmatoarele optiuni pentru selectia tintelor</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-iL &lt;fisierdeintrare&gt;</option>(Preluare dintr-un
          fisier)</term>
          <listitem>
            <para>Citeste specificarile tintelor din
            <replaceable>fisierdeintrare</replaceable>. Preluarea unei liste
            mari de calculatoare este un lucru greu de facut din linia de
            comanda, desi acest lucru este de preferat. De exemplu, serverul
            DHCP poate exporta o lista de 10.000 de IP pe care le-a atribuit si
            pe care noi dorim sa le scanam. Sau poate dorim sa scanam toate
            adresele
            <emphasis>cu exceptia</emphasis>celor generate de DHCP pentru a
            monitoriza adresele statice neautorizate. Generati lista de IPuri
            si plasati numele fisierului ca argument al optiunii
            <option>-iL</option>Intrarile din fisier pot fi in orice format
            acceptat de Nmap in linia d ecomanda (adrese IP, nume, CIDR, IPv6
            sau domenii pe octeti). Fiecare intrare trebuie separata prin unul
            sau mai multe spatii libere sau prin linie noua. Puteti specifica
            caracterul
            <literal moreinfo="none">-</literal>ca nume de fisier daca vreti ca
            Nmap sa citeasca de la intrarea standard in locul unui
            fisier.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-iR &lt;numar de tinte&gt;</option>(Alegere de tinte
          aleatoare)</term>
          <listitem>
            <para>Pentru sondaje asupra Internetului sau alte cercetari, puteti
            alege tinte aleator.
            <replaceable>Numarul de tinte</replaceable>comunica Nmapului cate
            tinte aleatoare sa genereze. Adrese nedorite cum ar fi IPurile
            private, cele de multicast sau cele nealocate sunt sarite in mod
            automat la generarea listei. Argumentul
            <literal moreinfo="none">0</literal>poate specifica o scanare fara
            sfarsit. Tineti minte ca unii administratori de retea sunt
            deranjati de scanarile neautorizate asupra retelei lor si pot
            depune plangeri. Folositi aceasta optiune asumandu-va riscurile!
            Daca sunteti cu adevarat plictisit intr-o dupa-amiaza ploioasa
            incercati comanda
            <command moreinfo="none">nmap -sS -PS80 -iR 0 -p 80</command>pentru
            a localiza aleator servere care gazduiesc pagini web si incepeti sa
            faceti brosing.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--exclude&lt;host1[,host2][,host3],...&gt;</option>(Se exclud
          de la scanare calculatoarele/retelele specificate ca argument)</term>
          <listitem>
            <para>Specifica o lista separata prin virgula de tinte excluse de
            la scanare chiar daca ele se afla in domeniul specificat. Lista
            foloseste sintaxa normala a Nmap, asa ca poate include nume,
            specificatori CIDR, domenii pe octeti, etc. Aceasta optiune poate
            fi folositoare cand reteaua pe care dorim sa o scanam include
            servere ce ruleaza aplicatii critice, sisteme care reactioneaza la
            scanari sau subretele administrate de alte persoane.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--excludefile &lt;fisier_de_excludere&gt;</option>(Lista de
          excludere dintr-un fisier)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta ofera aceeasi functionalitate ca si optiunea
            <option>--exclude</option>, cu exceptia ca ca tintele excluse sunt
            furnizate intr-un format delimitat prin linie noua, spatiu sau tab
            din
            <replaceable>fisierul_de_excludere</replaceable>in loc sa fie
            furnizate din linia de comanda.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-host-discovery">
      <title>Descoperirea hosturilor</title>
      <para>Nota: Vom imprumuta din limba engleza termenul de host. Acesta se
      refera la orice element din retea care comunica sau poate comunica.
      Aceste elemente pot fi statii de lucru, servere, routere, imprimante de
      retea, etc. Unul din primii pasi ai descoperirii elementelor din retea
      este reducerea numarului (adesea urias) de IP intr-o lista de hosturi
      active sau interesante. Scanarea fiecarui port de pe fiecare IP este un
      proces lent si de obicei inutil. Desigur, ce transforma un host intr-unul
      interesant depinde in mare parte de scopul scanarii. Administratorii de
      retea ar putea fi interesati doar de calculatoarele ce ruleaza anumite
      servicii, in timp ce auditorii de securitate pot fi interesati de toate
      elementele ce poseda o adresa IP. Unui administrator ii poate fi
      suficient un simplu pachet ping ICMP pentru localizarea calculatoarelor
      din reteaua interna, in timp ce un auditor extern poate folosi o
      multitudine de probe in incercarea de a scapa de restrictiile
      firewallului.</para>
      <para>Deoarece necesitatile in vederea descoperirii hosturilor sunt atat
      de diverse , Nmap ofera o varietate mare de optiuni de personalizare a
      tehnicilor folosite. Descoperirea hosturilor este adesea numita scanare
      ping, dar trece cu mult de simplul stadiu al pachetelor ICMP care
      solicita un raspuns asociate omniprezentului instrument
      <application moreinfo="none">ping</application>Utilizatorii pot sari de
      pasul care implica pingul cu o scanare de tip lista (
      <option>-sL</option>) sau dezactivand pingul (
      <option>-P0</option>), sau angrenand alte combinatii arbitrare de probe
      multiport TCP SYN/ACK, UDP si ICMP. Scopul acestor probe este sa solicite
      raspunsuri care sa demonstreze daca o adresa IP este cu adevarat activa
      (este folosita de un dispozitiv din retea). In multe retele, doar un mic
      procentaj de adrese IP sunt active la un moment dat. Acest lucru este in
      mod special adevarat intr-un spatiu de adrese rezervat conform
      binecuvantatului RFC1918 cum ar fi 10.0.0.0/8. Aceasta retea are 16
      milioane de IPuri, dar am vazut ca sunt folosite de companii cu mai putin
      de o mie de calculatoare. Descoperirea hosturilor poate gasi acele masini
      risipite in marea de adrese IP.</para>
      <para>Daca nu sunt furnizate optiuni de descoperire a hosturilor, Nmap
      trimite un pachet TCP ACK destinat portului 80 si un pachet de interogare
      ICMP cu solicitare de raspuns la fiecare masina tinta. O exceptie la
      acestea este ca scanarea ARP este folosita pentru orice tinta dintr-o
      retea locala. Pentru utilizatori neprivilegiati cu conturi shell pe
      sisteme UNIX, sunt trimise pachete SYN in locul celor ack folosind apelul
      de sistem
      <function moreinfo="none">connect()</function>. Aceste optiuni implicite
      sunt echivalente cu
      <option>-PA -PE</option>. Descoperirea hosturilor este de obicei
      suficienta pentru scanarea retelelor locale, dar un set mult mai
      cuprinzator de probe pentru descoperire este recomandat in auditul de
      securitate.</para>
      <para>Optiunea
      <option>-P*</option>(care selecteaza tipul pingului) poate fi combinata.
      Puteti mari sansele de penetrare a unor firewalluri stricte trimitand mai
      multe probe folosind diferite porturi/flaguri (indicatori din pachetele)
      TCP si coduri ICMP. Notati de asemenea ca descoperirea ARP (
      <option>-PR</option>) este executata implicit impotriva tintelor dintr-o
      retea locala chiar daca specificati alta optiune
      <option>-P*</option>, deoarece este aproape intotdeauna mai rapida si mai
      eficienta.</para>
      <para>Urmatoarele optiuni controleaza descoperirea hosturilor.</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sL</option>(Scanarea de tip lista)</term>
          <listitem>
            <para>Scanarea de tip lista este o forma degenerata de descoperire
            a hosturilor care listeaza fiecare host al retelei specificate,
            fara a trimite nici un pachet tintelor. In mod implicit, Nmap
            realizeaza totusi o rezolutie inversa DNS pentru a afla si numele
            tintelor. Adesea este surprinzator cate informatii utile ne pot
            oferi simplele nume ale hosturilor. De exemplu,
            <literal moreinfo="none">fw.chi.playboy.com</literal>este
            firewallul biroului din Chicago al Playboy Enterprises. Nmap
            raporteaza numarul total de adrese IP la sfarsit. Scanarea de tip
            lista este o buna verificare a faptului ca aveti adresele IP
            corecte pentru tinte. Daca hosturile au nume pe care nu le
            recunoasteti, este bine sa investigati in profunzime pentru a nu
            scana reteaua unei alte companii.</para>
            <para>Din moment ce ideea este de afisa o lista cu tinte, optiunile
            pentru un nivel mai inalt de functionalitate cum ar fi scanare de
            porturi, detectia sistemului de operare sau scanarea ping nu pot fi
            combinate cu aceasta. Daca doriti dezactivarea scanarea ping si in
            acelasi timp sa executati tehnicile corespunzatoare nivelului inalt
            de functionalitate, cititi paragraful destinat optiunii
            <option>-P0</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sP</option>(Scanare ping)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta optiune spune Nmapului sa realizeze
            <emphasis>numai</emphasis>o scanare ping (descoperirea hosturilor)
            si apoi sa afiseze hosturile disponibile care raspund la scanare.
            Nici un alt fel de test (cum ar fi scanarea de porturi sau detectia
            sistemului de operare) nu va fi realizat. Acest pas este mai
            intruziv decat scanarea de tip lista si poate fi folosita adesea in
            acelasi scop. Permite o descoperire a tintelor din retea fara a
            atrage prea mult atentia. Cunoscand cate hosturi sunt active este o
            informatie mult mai valoroasa unui atacator decat simpla lista
            furizata de scanarea de tip lista a fiecarei adrese IP si a numelor
            hosturilor.</para>
            <para>Administratorii de sistem gasesc adesea aceasta optiune
            pretioasa ca atare. Poate fi usor utilizat pentru numararea
            masinilor disponibile intr-o retea sau pentru monitorizarea
            disponibilitatii serverelor. Adesea este denumita maturare ping si
            este mai de incredere decat pingul asupra adresei de broadcast
            deoarece multe hosturi nu raspund la solicitarile de
            broadcast.</para>
            <para>Optiunea
            <option>-sP</option>trimite un pachet ICMP cu solicitare de raspuns
            si un pachet TCP la portul 80 in mod implicit. Cand se executa de
            catre un utilizator neprivilegiat, un pachet SYN este trimis
            (folosin apelul
            <function moreinfo="none">connect()</function>) la portul 80 al
            tintei. Cand un utilizator privilegiat incearca sa scaneze tinte
            dintr-o retea locala, solicitari ARP (
            <option>-PR</option>) sunt utilizate, doar daca
            <option>--send-ip</option>(adresa IP de expediere) a fost
            specificat. Optiunea
            <option>-sP</option>poate fi combinata cu oricare dintre tipurile
            de probe de descoperire (optiunile
            <option>-P*</option>, exluzand
            <option>-P0</option>) pentru o mai mare flexibilitate. Daca oricare
            dintre tipurile de probe si optiuni de porturi sunt utilizate, se
            renunta la probele implicite (ACK si ICMP cu solicitare de
            raspuns). Cand firewalluri stricte sunt plasate intre calculatorul
            sursa care ruleaza Nmap si reteaua tinta, folosirea acelor tehnici
            avansate este recomandata. Altfel, hosturi pot ramane nedescoperite
            cand firewallul executa comanda drop (pur si simplu ignora
            pachetele) la probe sau la raspunsuri.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-P0</option>(Fara ping)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta optiune sare complet peste faza de descoperire. In
            mod normal, Nmap foloseste aceasta faza pentru a determina masinile
            active pentru scanarea avansata. Implicit, Nmap realizeaza scanarea
            avansata cum ar fi scanarea de porturi, detectia versiunii si a
            sistemului de operare doar pentru hosturile gasite active.
            Dezactivarea descoperirii hosturilor cu
            <option>-P0</option>face ca Nmap sa incerce tehnicile avansate de
            scanare pentru
            <emphasis>fiecare</emphasis>adresa IP specificata ca tinta. Asadar,
            daca spatiul unei clase B (/16) este specificata in linia de
            comanda, toate cele 65,536 de IP vor fi scanate cu tehnicile
            avansate. Cel de-al doilea caracter din optiunea
            <option>-P0</option>este un zero si nu litera O. Descoperirea
            obisnuita a hosturilor este sarita execucandu-se o scanare de tip
            lista, dar in loc sa se opreasca si sa afiseze lista de tinte, Nmap
            continua sa realizeze cererile din linia de comanda ca si cum
            fiecare adresa IP ar fi activa.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-PS [listadeporturi]</option>(Ping TCP SYN)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta optiune trimite un pachet TCP gol cu flagul SYN
            setat. Portul de destinatie implicit este 80 (configurabil la
            compilare prin schimbarea DEFAULT_TCP_PROBE_PORT in
            <filename moreinfo="none">nmap.h</filename>), dar un alt port poate
            fi specificat ca parametru. Chiar o lista separata prin virgula de
            porturi poate fi specificata (de exemplu
            <option>-PS22,23,25,80,113,1050,35000</option>),caz in care probele
            vor fi trimise la fiecare port in paralel.</para>
            <para>Flagul SYN sugereaza tintei ca dorim sa stabilim o conexiune.
            In mod normal portul destinatie va fi inchis si un pachet RST (de
            resetare) este trimis inapoi. Daca se intampla ca portul sa fie
            deschis, tinta va face cel de-al doilea pas dintr-un
            3-way-handshake (stabilirea unei conexiuni in trei pasi) raspunzand
            cu un pachet TCP SYN/ACK. Masina care ruleaza nmap va inchide apoi
            conexiunea raspunzand cu un pachet RST in loc sa trimita pachetul
            ACK care ar completa 3-way-handshakeul si ar stabili o conexiune
            completa. Pachetul RST este trimis de kernelul sistemului de
            operare al masinii care ruleaza Nmap ca raspuns la pachetul SYN/ACK
            neasteptat, si nu de catre Nmap ca atare.</para>
            <para>Nmapului nu ii pasa daca portul este deschis sau inchis. Fie
            ca este RST sau SYN/ACK dupa cum s-a vazut anterior, raspunsul
            anunta Nmapul ca hostul este activ si raspunde la probe</para>
            <para>Pe masinile UNIX, numai utilizatorii privilegiati
            <literal moreinfo="none">root</literal>sunt capabili sa trimita si
            sa primeasca pachete TCP in forma bruta. Pentru utilizatorii
            neprivilegiati, un ocolis este automat pus in functiune si implica
            apelul de sistem connect() initiat impotriva fiecarui port tinta.
            Acesta are ca efect trimiterea unui pachet SYN catre tinta, intr-o
            incercare de a stabili conexiunea. Daca connect() returneaza o
            valoare care indica succesul operatiunii sau un raspuns
            ECONNREFUSED (conexiune refuzata), inseamna ca nivelele inferioare
            ale stivei TCP au primit un SYN/ACK sau RST iar hostul este marcat
            ca fiind disponibil. Daca tentativa de conexiune este lasata sa
            astepte un timp mai mare decat timeoutul (timpul maxim in care se
            asteapta un raspuns), hostul este marcat ca indisponibil. Acest
            ocolis este utilizat si pentru conexiunile IPv6, deoarece
            constructia pachetelor brute IPv6 nu este inca suportata de
            Nmap.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-PA [lista_de_porturi]</option>(Ping TCP ACK)</term>
          <listitem>
            <para>Pingul TCP ACK este similar cu proaspat discutatul ping SYN.
            Diferenta, dupa cum probabil ati ghicit, este ca flagul TCP ACK
            este setat in locul celui SYN. Un astfel de pachet ACK pretinde ca
            transporta date in cadrul unei conexiuni ACK deja stabilite, dar nu
            exista nici o astfel de conexiune. Asadar tintele trebuie sa
            raspunda intotdeauna cu un pachet RST, dezvaluindu-si existenta in
            cadrul acestui proces.</para>
            <para>Optiunea
            <option>-PA</option>foloseste acelasi port implicit ca probele SYN
            si de asemenea poate prelua o lista de porturi destinatie in
            acelasi format. Daca un utilizator neprivilegiat incearca aceasta
            optiune, sau o tinta IPv6 este specificata, ocolisul connect()
            discutat anterior este utilizat. Acest ocolis este imperfect
            deoarece connect() trimite de fapt un pachet SYN in locul unuia
            ACK.</para>
            <para>Motivul oferirii ambelor probe de ping SYN si ACK este de a
            maximiza sansele de trecere printr-un firewall. Multi
            administratori configureaza routerele si alte firewalluri simple
            pentru a bloca pachetele SYN cu exceptia acelora destinate
            serviciilor publice cum ar fi serverul web sau serverul de mail al
            companiei. Acest lucru previne realizarea altor conexiuni catre
            reteaua organizatiei, in timp ce permite utilizatorilor sa
            realizeze neobstructionati conexiuni catre Internet. Aceasta
            abordare non-statefull sau stateless (nu se analizeaza ACK)
            utilizeaza putine resurse ale firewallului sau routerului si este
            suportata intr-un procent mare de filtrele hardware sau software.
            Firewallul software din Linux Netfilter/iptables ofera o optiune
            convenabila
            <option>--syn</option>pentru implementarea acestei abordari
            stateless. Cand firewalluri stateless ca acestea sunt in functiune,
            probele ping SYN (
            <option>-PS</option>) vor fi mai mult ca sigur blocate in drumul
            lor catre porturi tinta inchise. In aceste cazuri, probele ACK
            stralucesc deoarece trec cu usurinta de aceste reguli.</para>
            <para>Alt tip comun de firewalluri folosesc reguli statefull care
            ignora pachetele ce nu sunt asteptate. Aceasta optiune a fost
            initial gasita doar in firewallurile high-end, dar a devenit mult
            mai comuna de-a lungul timpului. In linux, sistemul
            Netfilter/iptables suporta aceasta abordare prin optiunea
            <option>--state</option>, care catalogheaza pachetele in functie de
            starea conexiunii. O proba SYN este mai probabil sa functioneze
            impotriva unui astfel de sistem din moment ce pachetele neasteptate
            sunt in general recunoscute ca fiind simulate si ignorate. O
            solutie la aceasta dilema este trimiterea ambelor probe, SYN si
            ACK, specificand
            <option>-PS</option>si
            <option>-PA</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-PU [lista_de_porturi]</option>(Ping UDP)</term>
          <listitem>
            <para>Alta optiune de descoperire a hosturilor este pingul UDP,
            care trimite un pachet gol (doar daca optiunea
            <option>--data-length</option>nu este specificata) UDP la portul
            specificat. Lista de porturi are acelasi format cu cel discutat
            anterior la optiunile
            <option>-PS</option>si
            <option>-PA</option>. daca nici un port nu este specificat,
            implicit este utilizat 31338. Aceasta valoare implicita poate fi
            configurata la compilare schimband DEFAULT_PROBE_PORT in
            <filename moreinfo="none">nmap.h</filename>. Un port necomun este
            folosit implicit deoarece trimiterea unui pachet la un port deschis
            nu este de dorit pentru acest tip de scanare.</para>
            <para>Dupa trimiterea probei catre un port inchis al tintei, proba
            UDP trebuie sa obtina un pachet ICMP de port indisponibil. Acest
            lucru semnalizeaza Nmapul ca masina este activa si disponibila.
            Multe alte tipuri de erori ICMP, cum ar fi cele de host/retea ce nu
            pot fi contactate sau TTL (time to live = timp de viata; timpul
            maxim admis pentru asteptarea raspunsului) depasit sunt indicatori
            al unui host inactiv sau care nu poate fi contactat. Lipsa unui
            raspuns este interpretata la fel. Daca un port deschis este nimerit
            de pachetul de proba, multe servicii vor ignora pachetul si nu vor
            returna nici un raspuns. De aceea portul de proba este 31338, care
            are o probabilitate mare sa nu fie utilizat. Cateva servicii vor
            raspunde totusi la un pachet UDP gol, dezvaluind in acest fel
            Nmapului faptul ca masina este disponibila.</para>
            <para>Principalul avantaj al acestui tip de scanare este ca poate
            trece de firewallurile si filtrele care monitorizeaza doar traficul
            TCP. De exemplu, am avut o data un router wireless Linksys
            BEFW11S4. Interfata externa a acestui dispozitiv filtra in mod
            implicit toate porturile TCP, dar probele UDP puteau totusi sa
            obtina mesajele de port indisponibil si in felul acesta sa arate
            starea hostului.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-PE</option>;
          <option>-PP</option>;
          <option>-PM</option>(Tipuri de ping ICMP)</term>
          <listitem>
            <para>Pe langa tipurile de descoperire TCP si UDP uzuale discutate
            anterior, Nmap poate trimite pachete standard prin intermediul
            omniprezentului
            <application moreinfo="none">ping</application>. Nmap un pachet
            ICMP de tipul 8 (solicitare de raspuns) catre adresa IP tinta,
            asteptand un pachet de tip 0 (raspuns) in schimb de la hosturile
            disponibile. Din pacate pentru exploratorii de retele, in zilele
            noastre multe hosturi si firewalluri blocheaza aceste pachete, in
            loc sa raspunda in conformitate cu
            <ulink url="http://www.rfc-editor.org/rfc/rfc1122.txt">
            RFC1122</ulink>. Din acest motiv scanarile ICMP simple sau rareori
            de incredere impotriva unor tinte necunoscute din Internet. Dar
            pentru administratorii de sistem care monitorizeaza o retea
            interna, ea poate fi o abordare practica si eficienta. Folositi
            optiunea
            <option>-PE</option>pentru a activa acest comportament de
            solicitare a raspunsului.</para>
            <para>Cu toate ca cererile de raspuns ICMP sunt standard, Nmap nu
            se opreste aici. Standardul ICMP (
            <ulink url="http://www.rfc-editor.org/rfc/rfc792.txt">
            RFC792</ulink>) specifica de asemenea solicitarea amprentei de
            timp, a informatiilor si a mastii de retea corespunzatoare
            codurilor 13,15 si 17. Aceste solicitari au ca scop aflarea de
            informatii precum amprenta de timp sau masca de retea dar pot fi
            usor folosite si la descoperirea hosturilor. Un sistem care
            raspunde este disponibil. Nmap nu implementeaza inca solicitarea de
            informatii (15) deoarece acestea nu beneficiaza de o implementare
            la nivel larg. RFC 1122 insista ca
            <quote>un host NU TREBUIE sa implmenteze aceste mesaje</quote>.
            Solicitarile de amprenta de timp si masca de retea pot fi trimise
            cu ajutorul optiunilor
            <option>-PP</option>, respectiv
            <option>-PM</option>. Un raspuns amprenta de timp (ICMP cod 14) sau
            un raspuns masca de retea (cod 18) dezvaluie un host disponibil.
            Aceste doua interogari pot fi de folos cand administratorul de
            retea blocheaza pingul ICMP standard uitand faptul ca si celelalte
            solicitari ICMP pot fi folosite in acelasi scop.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-PR</option>(Ping ARP)</term>
          <listitem>
            <para>Unul dintre cele mai comune scenarii de utilizare ale
            Nmapului o reprezinta scanarea unei intregi retele locale (LAN). In
            multe LANuri, in special in cele care folosesc spatiul privat de
            adrese specificat in RFC1918, mare majoritate a adreselor IP nu
            sunt utilizate la un moment dat. Cand Nmap incearca sa trimita un
            pachet ICMP solicitand un raspuns, sistemul de operare trebuie sa
            determine adresa de destinatie hardware (ARP) corespunzatoare
            adresei tinta IP astfel incat sa poata adresa in mod corect frameul
            ethernet. Este adesea un proces lent, din moment ce sistemele de
            operare nu au fost proiectate sa realizeze milioane de solicitari
            ARP catre hosturi indisponibile intr-o peioada foarte scurta de
            timp.</para>
            <para>Scanarea ARP pune Nmapul si algoritmii lui optimizati in
            functiune pentru a realiza solicitarile ARP. Si daca primeste un
            raspuns, Nmap nici nu mai ia in in considerare pingurile bazate pe
            IP din moment ce stie deja ca hostul este activ. Acest lucru face
            scanarea ARP mult mai rapida si mai corecta decat scanarile bazate
            pe IP. Asadar este realizata implicit cand Nmapul detecteaza faptul
            ca adresele scanate fac parte dintr-un LAN. Chiar daca tipuri
            diferite de ping (cum ar fi optiunea
            <option>-PE</option>sau
            <option>-PS</option>) sunt specificate, Nmap foloseste ARP in locul
            lor pentru orice adresa din acelasi LAN cu masina care ruleaza
            Nmap. Daca sunteti sigur ca nu doriti scanare ARP, specificati
            <option>--send-ip</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-n</option>(Nu se realizeaza rezolutia DNS)</term>
          <listitem>
            <para>Transmite Nmapului ca
            <emphasis>niciodata</emphasis>sa nu realizeze rezolutia inversa DNS
            pentru IPurile active gasite. Din moment ce DNS este adesea lent,
            aceasta optiune poate mari viteza de scanare.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-R</option>(Rezolutie DNS pentru toate tintele)</term>
          <listitem>
            <para>Transmite Nmapului ca
            <emphasis>intotdeauna</emphasis>sa realizeze rezolutia DNS pentru
            IPurile tinta. In mod normal acest lucru este realizat cand o
            masina este gasita activa.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--system_dns</option>(Foloseste DNSul sistemului de
          operare)</term>
          <listitem>
            <para>Implicit, Nmap rezolva adresele IP prin trimiterea de cereri
            la DNSurile configurate pe sistem si asteapta apoi raspunsuri.
            Multe solicitari (adesea foarte multe) sunt realizate in paralel
            pentru o performanta crescuta. Specificati aceasta optiune daca
            doriti sa folositi DNSul sistemului de operare (cate un IP o data
            prin intermediul apelului getnameinfo()). Aceasta optiune este
            lenta si rareori folositoare. O putei folosi in cazul in care
            exista o problema in codul DNS al Nmapului – va rugam sa ne
            contactati in acest caz. DNSul sistemului este intotdeauna folosit
            pentru scanarile IPv6.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-port-scanning-basics">
      <title>Bazele scanarii de porturi</title>
      <para>Cu toate ca functiile Nmap au crescut ca numar in timp, el a
      inceput ca un scaner de porturi eficient si acesasta ramane fuctia lui de
      baza. Simpla comanda
      <command moreinfo="none">nmap
      <replaceable>tinta</replaceable></command>scaneaza mai mult de 1660 de
      porturi TCP ale
      <replaceable>tintei</replaceable>. In timp ce multe scanere de porturi
      traditionale catalogheaza porturile in deschise si inchise, Nmap este
      mult mai avansat. El imparte porturile in sase stari:
      <literal moreinfo="none">open (deschis)</literal>,
      <literal moreinfo="none">closed (inchis)</literal>,
      <literal moreinfo="none">filtered (filtrat)</literal>,
      <literal moreinfo="none">unfiltered (nefiltrat)</literal>,
      <literal moreinfo="none">open|filtered (deschis|filtrat)</literal>, or
      <literal moreinfo="none">closed|filtered
      (inchis|filtrat)</literal>.</para>
      <para>Aceste stari nu sunt proprietati intrinsece ale porturilor, dar
      descriu modul in care sunt vazute de Nmap. De exemplu, o scanare Nmap din
      aceeasi retea ca si tinta poate arata portul tcp 135 ca deschis, in timp
      ce o scanare realizata simultan din Internet cu aceleasi optiuni poate
      arata portul ca
      <literal moreinfo="none">filtered (filtrat)</literal>.</para>
      <variablelist>
        <title>Cele sase stari ale porturilor recunoscute de Nmap</title>
        <varlistentry>
          <term>open (deschis)</term>
          <listitem>
            <para>O aplicatie accepta in mod activ conexiuni TCP sau pachete
            UDP la respectivul port. Gasirea acestora este adesea scopul
            principal al scanarii de porturi. Oamenii preocupati de securitate
            stiu ca fiecare port deschis reprezinta o cale de acces pentru un
            atac. Atacatorii si pen-testerii doresc exploatarea porturilor
            deschise, in timp ce administratorii incearca sa le inchida sau sa
            le protejeze prin firewalluri fara a incurca planurile
            utilizatorilor legitimi. Porturile deschise sunt interesante si
            pentru scanarile ce nu urmaresc stabilirea securitatii deoarece ele
            arata serviciile disponibile pentru retea de la respectivul
            host.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>closed (inchis)</term>
          <listitem>
            <para>Un port inchis este accesibil (primeste si raspunde la un
            pachet de proba trimis de Nmap), dar nu exista nici o aplicatie
            care sa asculte la el. Pot fi folositoare in dezvaluirea starii
            hostului sau ca parte a detectiei sistemului de operare. Deoarece
            cu porturile inchise se pote comunica, ele merita scanate si mai
            tarziu in caz ca vreunul dintre ele se deschide. Administratorii
            pot lua in considerare blocarea unor astfel de porturi cu ajutorul
            unui firewall. Astfel ele vor aparea avand starea filtrat,
            discutata mai departe</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>filtered (filtrat)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap nu poate determina daca portul este deschis datorita
            unui filtru de pachete care impiedica pachetele sa ajunga la portul
            destinatie. Filtrarea poate proveni de la un firewall dedicat, din
            regulile unui router sau dintr-un firewall software al tintei.
            Aceste porturi frustreaza atacatorii deoarece furnizeaza foarte
            putine informatii. Uneori raspund cu un mesaj de eroare ICMP cum ar
            fi tipul 3 codul 13 (destinatie care nu a putu fi atinsa:
            comunicatia interzisa administrativ), dar filtrele care executa
            operatia drop (ignora pachetul) fara sa raspunda sunt mult mai
            comune. Acest lucru forteaza Nmap sa retrimita de cateva ori
            probele pentru cazul in care pachetul s-a pierdut din cauza
            congestionarii retelei si nu din cauza filtrarii. Acest lucru
            incetineste viteza de scanare dramatic.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>unfiltered (nefiltrat)</term>
          <listitem>
            <para>Starea nefiltrata inseamna ca portul este accesibil, dar Nmap
            nu poate determina daca portul este inchis sau deschis. Numai
            scanarea ACK, folosita pentru maparea regulilor din firewall,
            clasifica portul in aceasta stare. Scanarea porturilor nefiltrate
            cu alte tipuri de optiuni cum ar fi scanarea Window(fereastra),
            scanarea SYN sau scanarea FIN poate stabili daca portul este
            deschis.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>open|filtered (deschis|filtrat)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap plaseaza porturi in aceasta categorie cand nu poate
            determina daca portul este deschis sau filtrat. Acestea apar pentru
            tipurile de scanari in care porturile deschise nu ofera nici un
            raspuns. Lipsa raspunsului poate sa mai insemne si ca un filtru de
            pachete a ignorat pachetul de proba sau orice raspuns aferent.
            Asadar Nmap nu poate stii sigur daca portul este deschis sau
            filtrat. Scanarile UDP, IP, FIN, Null sau Xmas clasifica porturile
            in aceasta stare.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>closed|filtered (inchis|filtrat)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta stare este folosita cand Nmap este in imposibilitatea
            de a determina daca portul este inchis sau filtrat. Este folosit
            doar de scanarea IPID Idle.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-port-scanning-techniques">
      <title>Tehnici de scanare de porturi</title>
      <para>Ca un incepator care incearca sa repare un motor, ma pot stradui
      ore intregi sa gasesc ustensile rudimentare (ciocan, banda adeziva, etc.)
      potrivite pentru operatia propusa. Cand esuez lamentabil si imi las rabla
      pe mana unui mecanic adevarat, invariabil el gaseste in marea de unelte
      ustensila potrivita care face treaba sa para una fara efort. Arta
      scanarii de porturi este similara. Expertii inteleg multitudinea de
      tehnici de scanare si o aleg pe cea potrivita (sau combinatia potrivita)
      pentru o anumita misiune. Pe de alta parte, utilizatorii neexperimentati
      si script kiddies incearca sa rezolve problema prin scanarea SYN
      implicita. Din moment ce Nmap este gratuit, singura bariera in arta
      scanarii de porturi o reprezinta cunostintele. Acest fapt bate lucrurile
      din viata reala, unde cu multa pricepere poti determina ca ai nevoie de
      un arc nou pentru compresor, dar totusi esti nevoit sa platesti si bani
      buni pe el.</para>
      <para>Multe dintre tipurile de scanare sunt disponibile doar
      utilizatorilor privilegiati. Aceasta datorita faptului ca trimit si
      primesc pachete brute, care necesita acces root pe sistemele UNIX.
      Folosirea unui cont de administrator sub Windows este recomandata, cu
      toate ca Nmap functioneaza cateodata si pentru utilizatorii
      neprivilegiati pe platformele pe care WinPcap a fost deja incarcat de
      sistemul de operare. Necesitatea privilegiilor root au reprezentat o
      problema serioasa la lansarea Nmapului in 1997, deoarece multi
      utilizatori beneficiau doar de conturi limitate. Acum lumea e diferita.
      Calculatoarele sunt ieftine, multi oameni au acces direct si permanent la
      Internet iar sistemele UNIX (incluzand Linux si MAC OS X) sunt
      raspandite. O versiune de Windows a Nmap este acum disponibila, permitand
      rularea acestuia pe si mai multe calculatoare. Oricare ar fi motivul,
      utilizatorii au o nevoie mai mica de a rula Nmap de pe conturi limitate.
      Acesta este un lucru bun, deoarece optiunile privilegiate sunt mult mai
      puternice si mai flexibile.</para>
      <para>Chiar daca Nmap incearca sa produca cele mai precise rezultate,
      tineti minte intotdeauna ca el se bazeaza pe pachetele returnate de
      masina tinta (sau firewallul din fata lui). Asemenea hosturi pot sa nu
      fie de incredere iar raspunsurile trimise pot fi menite sa incurce sau sa
      duca pe o pista gresita Nmapul. Comune sunt hosturile neconcordante cu
      standardele RFC care nu raspund cum ar trebui probelor Nmap. Scanarile
      Fin, Null si Xmas sunt in mod particular susceptibile de asa ceva.
      Astfele de probleme sunt specifice anumitor tipuri de scanari si sunt
      discutate individual la fiecare tip de scanare in parte.</para>
      <para>Aceasta sectiune documenteaza multitudinea de tehnici de scanare de
      porturi suportate de Nmap. O singura metoda poate fi folosita la o
      scanare (nu pot fi combinate mai multe tipuri), cu exceptia scanarii UDP
      (
      <option>-sU</option>) care poate fi combinata cu unul din tipurile de
      scanare TCP. Cu un ajutor la memorare, tipurile de scanare de porturi
      sunt de forma
      <option>-s
      <replaceable>C</replaceable></option>, unde
      <replaceable>C</replaceable>este caracterul principal al numelui
      scanarii, in general primul. Singura exceptie o reprezinta scanarea
      sarita FTP (metoda depasita moral) (
      <option>-b</option>). Implicit, Nmap executa o scanare SYN, cu toate ca o
      poate inlocui cu una Connect() daca utilizatorul nu are privilegii pentru
      a trimite pachete brute (acces root pe sisteme UNIX) sau daca tinte IPv6
      au fost specificate. Dintre scanarile mentionate in aceasta sectiune,
      utilizatorii neprivilegiati le pot executa doar pe cele de tipul
      connect() si ftp sarit.</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sS</option>(Scanare TCP SYN)</term>
          <listitem>
            <para>Scanarea SYN este implicita si cea mai populara metoda pentru
            motive bine intemeiate. Poate fi executata rapid, scanand mii de
            porturi pe secunda intr-o retea rapida neobstructionata de un
            firewall deranjant. Scanarile SYN sunt relativ invizibile, din
            moment ce nu stabilesc niciodata o conexiune TCP. Functioneaza
            impotriva oricarei implementari conforma cu standardul de stiva TCP
            in loc sa depinda de platforma asa cum o fac scanarile
            Fin/Null/Xmas, Maimon si Idle. Ofera de asemenea o diferenta clara
            si precisa intre starile
            <literal moreinfo="none">open (deschisa)</literal>,
            <literal moreinfo="none">closed (inchisa)</literal>, si
            <literal moreinfo="none">filtered (filtrata)</literal>.</para>
            <para>Aceasta tehnica este adesea denumita ca o scanare jumatate
            deschisa, deoarece nu deschideti o conexiune completa TCP.
            Trimiteti un pachet SYN, ca si cum ati deschide o conexiune si
            asteptati un raspuns. Un pachet SYN/ACK indica faptul ca portul
            este deschis, in timp ce un RST (reset) este indicatorul unui port
            inchis. Daca nici un raspuns nu este primit dupa mai multe
            retransmiteri, portul este marcat ca fiind filtrat. Portul este de
            asemena marcat filtrat daca un mesaj de eroare ICMP negasit (tipul
            3, codurile 1,2,3,9,10 sau 13) este receptionat.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sT</option>(Scanare TCP connect())</term>
          <listitem>
            <para>Scanarea TCP Connect() este implicita cand SYN nu reprezinta
            o optiune viabila. Acesta este cazul in care utilizatorul nu
            beneficiaza de posibilitatea de trimitere a pachetelor brute sau
            scaneaza retele IPv6. In locul scrierii pachetelor brute asa cum o
            fac majoritatea tipurilor de scanare, Nmap cere nivelelor
            inferioare ale sistemului de operare sa stabileasca o conexiune cu
            masina tinta si portul dorit realizand un apel de sistem
            <literal moreinfo="none">connect()</literal>. Acesta este acelasi
            apel de sistem prin care aplicatiile de nivel inalt cum ar fi
            browserele, clientii P2P si in general aplicatiile cu functii de
            retea le folosesc pentru stabilirea conexiunii. Este o parte a
            interfetei de programare cunoscuta ca Berkley Sockets API. In loc
            sa citeasca pachete brute ca raspuns, Nmap foloseste API pentru a
            obtine informatii despre starea fiecarei conexiuni
            incercate.</para>
            <para>Cand scanarea SYN este disponibila, ea reprezinta in general
            alegerea mai buna. Nmap are un control mai restrans asupra
            nivelului inalt al apelului
            <literal moreinfo="none">connect()</literal>cu pachete brute,
            facandu-l mai putin eficient. Apelul de sistem completeaza
            conexiunea pentru a deschide conexiunea in loc sa efectueze o
            jumatate de conexiune asa cum scanarea SYN o face. Nu numai ca
            acest lucru dureaza mai mult si necesita mai multe pachete pentru a
            obtine aceeasi informatie, dar exista sanse mai mari ca masinile
            tinta sa logheze conexiunea. Un IDS decent va prinde si el
            conexiunea, dar multe masinii nu au astfel de sisteme de alarma.
            Multe servicii ale unui sistem uzual UNIX vor adauga o nota la
            syslog si cateodata si un mesaj criptic de eroare cand Nmap se
            conecteaza si apoi inchide conexiunea fara a trimite date. Servicii
            patetice se pot bloca in acest caz, dar nu este un lucru comun. Un
            administrator care vede o multime de tentative de conexiune in
            loguri venind de la o singura sursa trebuie sa stie ca a fost
            scanat prin metoda connect.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sU</option>(Scanare UDP)</term>
          <listitem>
            <para>In tim ce multe servicii in Internet ruleaza prin protocolul
            TCP, serviciile
            <ulink url="http://www.rfc-editor.org/rfc/rfc768.txt">
            UDP</ulink>sunt si ele raspandite. DNS, SNMP si DHCP (porturile
            inregistrate 53, 161/162 si 67/68) sunt trei dintre cele mai
            comune. Deoarece scanarea UDP este in general lenta si mai dificila
            decat TCP, unii auditori de securitate ignora aceste porturi.
            Aceasta este o greseala, deoarece serviciile UDP exploatabile sunt
            destul de cunoscute si atacatorii cu siguranta nu vor ignora un
            intreg protocol. Din fericire, Nmap poate ajuta la inventarierea
            porturilor UDP.</para>
            <para>Scanarea UDP este acivata cu optiunea
            <option>-sU</option>. Poate fi combinata cu o scanare TCP cum ar fi
            scanrea SYN (
            <option>-sS</option>) pentru a verifica ambele protocoale in timpul
            aceleiasi scanari.</para>
            <para>Scanarea UDP functioneaza prin trimiterea de headere UDP
            goale (fara date) la fiecare port specificat al masinii tinta. Daca
            un mesaj ICMP de port inaccesibil (tipul 3, codul 3) este returnat,
            portul este
            <literal moreinfo="none">closed (inchis)</literal>. Alte mesaje
            ICMP de port care nu poate fi atins (tipul 3, codurile 1, 2, 9, 10
            sau 13) marcheaza portul ca
            <literal moreinfo="none">filtered (filtrat)</literal>. Ocazional,
            un serviciu poate raspunde cu un pachet UDP, demonstrand faptul ca
            este
            <literal moreinfo="none">open (deschis)</literal>. Daca nici un
            raspuns nu este primit dupa mai multe retransmisii atunci portul
            este catalogat ca
            <literal moreinfo="none">open|filtered (deschis|filtrat)</literal>.
            Asta inseamna ca portul poate fi deschis sau poate un filtru de
            pachete blocheaza comunicatia. Scanarile de versiune (
            <option>-sV</option>) pot fi folosite pentru a ne ajuta sa
            diferentiem porturile cu adevarat deschise de cele filtrate.</para>
            <para>O mare incercare in scanarea UDP o reprezinta realizarea
            acesteia rapid. Porturile deschise si filtrate rareori trimit
            raspuns, lasand Nmapul sa astepte si apoi sa retrimita pachetul
            pentru situatia in care proba sau raspunsul s-au pierdut. Porturile
            inchise reprezinta adesea o problema si mai mare. In mod uzual
            trimit inapoi un mesaj de eroare ICMP inaccesibil. Dar spre
            deosebire de de pachetele RST trimise de porturile TCP inchise ca
            raspuns la scanarile SYN sau connect, multe hosturi limiteaza rata
            de mesaje ICMP port inaccesibil. Linux si Solaris sunt foarte
            stricte in aceasta privinta. De exemplu, kernelul Linux 2.4.20
            limiteaza aceste mesaje la unul pe secunda (din
            <filename moreinfo="none">net/ipv4/icmp.c</filename>).</para>
            <para>Nmap detecteaza rata de limitare si incetineste scanarea in
            conformitate cu aceasta pentru a preveni inundarea retelei cu
            pachete inutile pe care masina tinta le va ignora. Din pacate, o
            limitare de genul Linuxului de un pachet la o secunda face ca o
            scanare de 65.536 de porturi sa dureze mai mult de 18 ore. Ideile
            de accelerare a scanarii UDP includ scanarea in paralel a mai
            multor hosturi, scanarea doar a porturilor cunoscute, scanarea din
            spatele firewallului si folosind optiunea
            <option>--host-timeout</option>pentru a sari peste hosturile
            lente.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sN</option>;
          <option>-sF</option>;
          <option>-sX</option>(Scanari TCP Null, FIN, si Xmas)</term>
          <listitem>
            <para>Aceste trei tipuri de scanare (chiar si mai multe posibile
            folosind optiunea
            <option>--scanflags</option>descrisa in aceasta sectiune)
            exploateaza o portita din
            <ulink url="http://www.rfc-editor.org/rfc/rfc793.txt">TCP
            RFC</ulink>pentru a diferentia intre porturile
            <literal moreinfo="none">deschise (open)</literal>si cele
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>. Pagina 65
            spune ca
            <quote>daca starea portului [destinatie] este INCHIS ... un segment
            de intrare care nu contine un RST face ca un raspuns RST sa fie
            trimis inapoi</quote>In urmatoarea pagina se discuta pachetele
            trimise catre porturile deschise fara bitii SYN, RST sau ACK
            setati, specificand ca:
            <quote>este putin probabil sa ajungeti intr-o asemenea situatie,
            dar daca o faceti, ignorati segmentul si reveniti</quote></para>
            <para>Cand scanam un sistem compatibil cu textul RFC, orice pachet
            care nu contine bitii SYN, RST sau ACK va genera un raspuns RST
            daca portul este inchis si nici un raspuns daca portul este
            deschis. De vreme ce nici unul dintre acesti biti nu este inclus,
            orice combinatie a celorlalti trei (FIN, PSH si URG) este buna.
            Nmap exploateaza aceasta problema cu trei tipuri de scanari:</para>
            <variablelist>
              <varlistentry>
                <term>Scanare Null (
                <option>-sN</option>)</term>
                <listitem>
                  <para>Nu seteaza nici un bit (flagul header tcp este
                  0)</para>
                </listitem>
              </varlistentry>
              <varlistentry>
                <term>Scanare FIN (
                <option>-sF</option>)</term>
                <listitem>
                  <para>Seteaza doar bitul TCP FIN.</para>
                </listitem>
              </varlistentry>
              <varlistentry>
                <term>Scanare Xmas (
                <option>-sX</option>)</term>
                <listitem>
                  <para>Seteaza flagurile FIN, PSH si URG, luminand pachetul ca
                  pe un pom de Craciun.</para>
                </listitem>
              </varlistentry>
            </variablelist>
            <para>Aceste trei tipuri de scanare sunt identice in comportament
            exceptand flagurile TCP setate in pachetele de proba. Daca un
            pachet RST este primit, portul este considerat
            <literal moreinfo="none">closed (inchis)</literal>, in vreme ce
            nici un raspuns inseamna un port
            <literal moreinfo="none">open|filtered (deschis|filtrat)</literal>.
            Portul este marcat ca
            <literal moreinfo="none">filtered (filtrat)</literal>daca un mesaj
            de eroare ICMP de port indisponibil (tipul 3, codurile 1, 2, 3, 9,
            10 sau 13) este receptionat.</para>
            <para>Principalul avantaj al acestor tipuri de scanare este acela
            ca se pot strecura prin anumite firewalluri non-statefull si
            routere cu filtrare de pachete. Alt avantaj al acestor tipuri de
            scanare este ca sunt si mai discrete decat o scanare SYN. Nu va
            bazati pe asta – multe IDSuri moderne pot fi configurate sa le
            detecteze. Marea problema este ca nu toate sistemele urmeaza RFC
            793 litera cu litera. Un numar de sisteme trimit un raspuns RST la
            probe indiferent daca portul este deschis sau nu. Acest lucru face
            ca porturile sa fie marcate ca fiind
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>. Majoritatea
            sistemelor care fac acest lucru sunt Microsoft Windows, multe
            dispozitive Cisco, BSDI si IBM OS/400. Acest tip de scanare
            functioneaza impotriva celor mai multe sisteme bazate pe UNIX. Alta
            problema este ca aceste tipuri de scanari nu pot face diferenta
            intre porturile
            <literal moreinfo="none">deschise (open)</literal>de cele
            <literal moreinfo="none">filtrate (filtered)</literal>, lasand un
            raspuns de tipul
            <literal moreinfo="none">deschis|filtrat
            (open|filtered)</literal>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sA</option>(Scanare TCP ACK)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta scanare e diferita de celelalte discutate pana acum
            in sensul in care nu poate determina niciodata un port
            <literal moreinfo="none">deschis (open)</literal>(sau chiar
            <literal moreinfo="none">deschis|filtrat
            (open|filtered)</literal>). Este folosita pentru a mapa regulile
            firewallului, determinand daca acestea sunt statefull sau nu si ce
            porturi sunt filtrate.</para>
            <para>Packetul de proba la scanrea ACK are doar bitul ACK setat
            (doar daca nu se specifica altceva cu
            <option>--scanflags</option>). Cand scanam sisteme nefiltrate
            porturile,
            <literal moreinfo="none">deschise (open)</literal>si
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>vor returna un
            pachet RST. Nmap le eticheteaza ca
            <literal moreinfo="none">nefiltrate (unfiltered)</literal>, ceea ce
            inseamna ca sunt disponibile pentru pachetul ACK dar nu se poate
            determina daca sunt
            <literal moreinfo="none">deschise (open)</literal>sau
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>. Porturile care
            nu raspuns, sau trimit inapoi anumite mesaje de eroare ICMP (tipul
            3, codurile 1, 2, 3, 9, 10 sau 13) sunt etichetate ca
            <literal moreinfo="none">filtrate (filtered)</literal>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sW</option>(Scanare TCP Window)</term>
          <listitem>
            <para>Scanarea Window (fereastra) este asemanatoare cu scanarea
            ACK, cu exceptia ca exploateaza un detaliu de implementare a
            anumitor sisteme pentru a diferentia porturile deschise de cele
            inchise, in loc sa aiseze
            <literal moreinfo="none">nefiltrat (unfiltered)</literal>cand un
            RST este returnat. Realizeaza acest lucru prin examinarea campului
            TCP Window din pachetul RST returnat. Pe unele sisteme, porturile
            deschise folosesc o valoare pozitiva in timp ce porturile inchise
            au valoarea 0. Astfel ca in loc sa afiseze o lista de porturi
            <literal moreinfo="none">nefiltrate (unfiltered)</literal>cand
            primeste un RST, scanrea TCP Window marcheaza porturile ca
            <literal moreinfo="none">deschise (open)</literal>sau
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>daca valoarea
            TCP Window este pozitiva sau 0, dupa caz.</para>
            <para>Scanarea se bazeaza pe detalii de implementare a unei
            minoritati de sisteme din Internet, deci nu va bazati intotdeauna
            pe ea. Sistemele care nu suporta aceasta implementare returneaza de
            obicei toate porturile
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>. Desigur, este
            posibil ca respectiva masina sa nu aiba porturi deschise. Daca
            majoritatea porturilor sunt
            <literal moreinfo="none">inchise (closed)</literal>dar cateva
            numere comune cum ar fi (22, 25, 53) sunt
            <literal moreinfo="none">filtrate (filtered)</literal>, sistemul
            este unul compatibil cu scanarea. Ocazional, sistemul va raporta un
            comportament inversat. Daca scanarea returneaza 1000 de porturi
            deschise si 3 inchise sau filtrate, atunci acele trei pot fi
            adevaratele porturi deschise.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sM</option>(Scanarea TCP Maimon)</term>
          <listitem>
            <para>Scanarea TCP Maimon este denumita astfel dupa descoperitorul
            ei, Uriel Maimon. El descrie aceasta tehnica in Magazinul Phrak
            editia 49 (noiembrie 1996). Nmap, care include aceasta tehnica, a
            fost lansat doua editii mai tarziu. Tehnica este similara cu
            scanarile Null, FIN si Xmas cu exceptia ca proba este FIN/ACK. In
            conformitate cu RFC 793, un pachet RST trebuie generat ca raspuns
            la o astfel de proba indiferent daca portul este inchis sau
            deschis. Oricum, Uriel a remarcat faptul ca multe sisteme derivate
            din BSD ignora pachetul daca portul este deschis.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--scanflags</option>(Scanare TCP personalizata)</term>
          <listitem>
            <para>Utilizatorii avansati de Nmap nu trebuie sa se limiteze la
            tipurile de scanare generale oferite Optiunea
            <option>--scanflags</option>va permite sa creati propriile tipuri
            de scanare prin specificarea flagurilor TCP. Lasati spiritul
            creativ sa lucreze, penetrand IDSurile ale caror producatori se
            multumesc sa adauge reguli specifice doar pentru tipurile clasice
            de scanare.</para>
            <para>Argumentul pentru
            <option>--scanflags</option>poate fi o valoare numerica cum ar fi 9
            (PSH si FIN), dar folosirea numelor simbolice este mult mai comoda.
            Puneti alaturi orice combinatie dintre
            <literal moreinfo="none">URG</literal>,
            <literal moreinfo="none">ACK</literal>,
            <literal moreinfo="none">PSH</literal>,
            <literal moreinfo="none">RST</literal>,
            <literal moreinfo="none">SYN</literal>, and
            <literal moreinfo="none">FIN</literal>. De exemplu,
            <option>--scanflagsURGACKPSHRSTSYNFIN</option>setaza toti bitii,
            desi nu este foarte folositor pentru scanare. Ordinea in care se
            fac specificarile este irelevanta.</para>
            <para>In plus fata de specificarea flagurilor, puteti specifica si
            tipul de scanare TCP (cum ar fi
            <option>-sA</option>sau
            <option>-sF</option>). Aceasta spune Nmapului cum sa interpreteze
            raspunsurile. De exemplu, o scanare SYN considera ca lipsa unui
            raspuns indica un port
            <literal moreinfo="none">filtrat (filtered)</literal>, in timp ce o
            scanare FIN trateaza acelasi raspuns ca
            <literal moreinfo="none">deschis|filtrat (open|filtered)</literal>.
            Nmap se va comporta in acelasi fel in care o face pentru scanarile
            de baza, cu exceptia faptului ca va folosi flagurile TCP
            specificate. Daca nu specificati o scanare de baza, SYN va fi
            utilizata.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sI &lt;host zombie [:port_de_proba]&gt;</option>(Scanare
          Idle)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta metoda avansata de scanare permite o scanare TCP
            complet oarba a tintei (insemnand ca nici un pachet nu este trimis
            tintei de la adresa IP reala). In loc, un canal derivat de atac
            exploateaza o secventa de fragmentare IPID predictibila a hostului
            zombie pentru a culege informatii despre porturile deschise pe
            masina tinta. Sistemele IDS vor indica scanarea ca venind de la
            hostul zombie specificat (care trebuie sa fie functional si sa
            indeplineasca anumite criterii). Acest tip fascinant de scanare
            este prea complex pentru a fi descris in acest ghid de referinta,
            astfel ca am scris un document informativ cu detalii complete
            disponibil la
            <ulink url="http://nmap.org/book/idlescan.html"></ulink>.</para>
            <para>In afara faptului ca este extrem de discreta (datorita
            naturii oarbe), acest tip de scanare permite maparea relatiilor de
            incredere bazate pe IP intre masini. Lista de porturi arata
            porturile deschise
            <emphasis>din perspectiva hostului zombie.</emphasis>Asa ca puteti
            incerca scanarea tintei folosind diferiti zombie despre care
            credeti ca ar putea avea relatii de incredere cu tinta (prin
            router/filtru de pachete).</para>
            <para>Puteti adauga doua puncte (“:”) urmate de numarul portului de
            pe calculatorul zombie daca vreti sa probati un port particular al
            zombieului pentru modificari IPID. Altfel Nmap va folosi portul
            utilizat implicit pentru pinguri tcp (80).</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sO</option>(Scanarea protocolului IP)</term>
          <listitem>
            <para>Scanarea protocolului IP permite determinarea protocoalelor
            (TCP, ICMP, IGMP, etc.) suportate de masina tinta. Aceasta nu
            reprezinta din punct de vedere tehnic o scanare de porturi, din
            moment ce trece prin numarul protocoalelor IP in loc de numarul
            porturilor TCP sau UDP. Totusi foloseste optiunea
            <option>-p</option>pentru selectarea numerelor de protocol,
            raporteaza rezultatele in formatul de tabel specific scanriif de
            porturi, si chiar foloseste acelasi motor de scanare ca la scanarea
            de porturi. Este strans legata asadar de scanarea de porturi asa ca
            apartine acestei categorii.</para>
            <para>Pe langa faptul ca este folositoare in sine, scanarea
            protocoalelor demonstreaza puterea softwareului open source. In
            vreme ce ideea fundamentala este destul de simpla, nu m-am gandit
            sa adaug sau sa primesc solicitari pentru o astfel de
            functionalitate. Apoi in vara lui 2000, Gerhard Rieger a intuit
            aceasta necesitate, a scris un patch excelent implementand-o si a
            trimis-o la lista de discutii nmap-hackers. Am incorporat patchul
            in distributia Nmap si am lansat o noua versiune in ziua urmatoare.
            Putine softwareuri comerciale au utilizatori suficient de
            entuziasti sa realizeze si sa contribuie cu propriile
            imbunatatiri.</para>
            <para>Scanarea protocoalelor functioneaza intr-un mod similar cu
            scanarea UDP. In locul iterarii numerelor de porturi ale unui
            pachet UDP, se trimite un pachet IP si se itereaza cei 8 biti ai ai
            campului destinat protocolului din headerul pachetului IP.
            Headerele sunt de obicei goale, necontinand date si nici macar
            headerul potrivit pentru protocolul pretins. Cele trei exceptii
            sunt TCP, UDP si ICMP. Un header potrivit pentru acestea este
            inclus din moment ce unele sisteme nu le vor trimite altfel si
            pentru ca Nmap are deja functiile sa le creeze. In loc sa primeasca
            mesaje ICMP de port indisponibil, scanarea de protocoale cauta
            aceste mesaje de
            <emphasis>protocol</emphasis>ICMP port indiponibil. Daca Nmap
            primeste orice raspuns de la tinta, Nmap marcheaza protocolul ca
            <literal moreinfo="none">deschis (open)</literal>. Un mesaj ICMP de
            protocol indisponibil (tip 2, cod 3) face ca protocolul sa fie
            marcat
            <literal moreinfo="none">inchis (closed)</literal>. Alte erori ICMP
            de indisponibilitate (tipul 3, codurile 1, 3, 9, 10 sau 13) duc la
            marcarea protocolului ca
            <literal moreinfo="none">filtrat (filtered)</literal>(cu toate ca
            ele dovedesc ca ICMP este
            <literal moreinfo="none">deschis (open)</literal>in acelasi timp).
            Daca nici un mesaj nu este primit dupa retransmisie, protocolul
            este marcat ca
            <literal moreinfo="none">deschis|filtrat
            (open|filtered)</literal></para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-b &lt;host ftp de intermediere&gt;</option>(Scanare FTP
          sarita)</term>
          <listitem>
            <para>Un aspect interesant al protocolului FTP (
            <ulink url="http://www.rfc-editor.org/rfc/rfc959.txt">RFC
            959</ulink>) este suportul pentru asa numitele conexiuni proxy ftp.
            Acesta permite utilizatorului conectarea la un server FTP si apoi
            solicitarea ca anumite fisiere sa fie trimise pe un al alt server.
            O astfel de functionalitate poate fi folosita pentru abuzuri asa ca
            multe servere au incetat sa o mai suporte. Unul dintre aceste
            abuzuri face ca serverul FTP sa scaneze alte hosturi. Cereti
            serverului sa trimita un fisier la fiecare port al masinii tinta.
            Mesajul de eroare va descrie daca portul este inchis sau deschis.
            Este o buna modalitate de a sari un firewall deoarece FTPurile sunt
            adesea plasate in zone cu acces la reteaua interna. Nmap suporta
            scanarea ftp sarita prin optiunea
            <option>-b</option>. Preia un argument de forma
            <replaceable>numeutilizator</replaceable>:
            <replaceable>parola</replaceable>@
            <replaceable>server</replaceable>:
            <replaceable>port</replaceable>.
            <replaceable>Server</replaceable>este numele sau adresa IP a
            serverului FTP vulnerabil. La fel ca la URLul normal puteti omite
            <replaceable>numeutilizator</replaceable>:
            <replaceable>parola</replaceable>, caz in care sunt folosite
            valorile implicite (numeutilizator:
            <literal moreinfo="none">anonymous</literal>parola:
            <literal moreinfo="none">-wwwuser@</literal>). Numarul portului (si
            caracterul doua puncte “:” care il precede) pot fi omise de
            asemenea, caz in care portul implicit FTP (21) al
            <replaceable>serverului</replaceable>este utilizat.</para>
            <para>Aceasta vulnerabilitate era raspandita in 1997 cand Nmap a
            fost lansat, dar in mare parte a fost rezolvata. Servere
            vulnerabile exista inca, deci merita sa le cautati cand orice alta
            optiune a picat. Daca trecerea de un firewall reprezinta tinta
            dumneavoastra, scanati reteaua dupa portul 21 (sau orice alt
            serviciu ftp pe care il detectati cu ajutorul optiunii de
            identificare a versiunii), apoi incercati un atac sarit prin
            respectivul server. Nmap va va anunta daca serverul este vulnerabil
            sau nu. Daca incercati doar sa va acoperiti urmele, nu aveti nevoie
            (de fapt nici nu trebuie) sa va limitati la hosturile din reteaua
            tinta. Inainte sa scanati aleator prin Internet dupa servere FTP
            vulnerabile, luati in considerare faptul ca administratorii de
            sistem pot sa nu aprecieze faptul ca abuzati de serverele lor in
            acest mod.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-port-specification">
      <title>Specificarea porturilor si a ordinii de scanare</title>
      <para>In plus fata de toate metodele discutate anterior, Nmap ofera
      optiuni pentru specificarea porturilor ce urmeaza a fi scanate si daca
      scanarea se va realiza intr-o ordine aleatoare sau secventiala. Implicit,
      Nmap scanaeaza toate porturile pana la 1024 inclusiv, precum si porturile
      mai mari aflate in fisierul
      <filename moreinfo="none">nmap-services</filename>pentru
      protocolul/protocoalele scanate.</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-p &lt;domeniu de porturi&gt;</option>(Se scaneaza doar
          porturile specificate aici)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta optiune specifica porturile pe care doriti sa le
            scanati, trecand peste valorile implicite. Numere de porturi
            individuale reprezinta o optiune valida, precum si domenii separate
            prin cratima (de exemplu 1-1023). Valorile de inceput si/sau
            sfarsit ale domeniului pot fi omise, Nmap inlocuindu-le cu 1,
            respectiv 65535. Specificand optiunea
            <option>-p-</option>se vor scana porturile de la 1 la 65535.
            Scanarea portului 0 este permisa daca specificati acest lucru
            explicit. Pentru scanarea protocolului IP (
            <option>-sO</option>), aceasta optiune specifica numarul
            protocolului pe care doriti sa-l scanati (0-255).</para>
            <para>Cand scanati atat porturi TCP cat si UDP, puteti specifica un
            protocol particular precedand numarul portului cu
            <literal moreinfo="none">T:</literal>sau
            <literal moreinfo="none">U:</literal>. Identificatorul are domeniu
            de actiune pana la aparitia altui identificator. De exemplu,
            argumentul
            <option>-pU:53,111,137,T:21-25,80,139,8080</option>va scana
            porturile UDP 53, 111 si 137 precum si porturile TCP listate. De
            notat ca pentru scanarea simultana de porturi UDP si TCP, trebuie
            sa specificati
            <option>-sU</option>si cel putin un tip de scanare TCP (cum ar fi
            <option>-sS</option>,
            <option>-sF</option>, sau
            <option>-sT</option>). Daca nici un calificator nu a fost furnizat,
            numerele de porturi sunt adaugate fiecarui protocol in
            parte.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-F</option>(Scanare rapida (numar limitat de porturi)</term>
          <listitem>
            <para>Specifica faptul ca doriti sa scanati doar porturile listate
            in
            <filename moreinfo="none">nmap-services</filename>, fisier care
            vine cu nmap (sau fisierul de protocoale pentru
            <option>-sO</option>). Este mult mai rapida decat scanarea tuturor
            celor 65535 porturi de pe un host. Deoarece lista contine atat de
            multe porturi TCP (mai mult de 1200), diferenta de viteza fata de o
            scanare implicita TCP (aproximativ 1650 de porturi) este dramatica.
            Diferenta poate fi enorma daca specificati propriul fisier
            minimizat in functie de nevoi
            <filename moreinfo="none">nmap-services</filename>utilizand
            optiunea
            <option>--datadir</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-r</option>(Nu se scaneaza porturile in ordine
          aleatoare)</term>
          <listitem>
            <para>Implicit, Nmap scaneaaz porturile intr-o ordine aleatoare (cu
            exceptia faptului ca anumite porturi uzuale sunt mutate la
            inceputul scanarii din motive de eficienta). Aceasta ordine
            aleatoare este in mod normal de dorit, dar puteti specifica
            <option>-r</option>pentru scanarea secventiala.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-version-detection">
      <title>Detectia serviciilor si a versiunilor</title>
      <para>Rulati nmap pe o masina si el ar putea sa va spuna ca porturile
      25/tcp, 80/tcp si 53/udp sunt deschise. Folosind baza de date
      <filename moreinfo="none">nmap-services</filename>de aproximativ 2.200
      servicii cunoscute, Nmap va raporta ca respectivele porturi corespund
      unui server de mail (SMTP), unui server web (HTTP) si respectiv unui
      server DNS (53). Aceasta recunoastere este de obicei corecta –
      majoritatea serviciilor care asculta la portul TCP 25 sunt servere de
      mail. Totusi, nu trebuie sa va bazati pe asta! Oamenii pot si chiar
      ruleaza servicii pe porturi ciudate.</para>
      <para>Chiar daca Nmap realizeaza recunoasterea corect, si ipoteticul
      server de mai sus ruleaza SMTP, HTTP si DNS, tot nu este suficienta
      informatie. Cand se realizeaza o evaluare a vulnerabilitatilor (sau chiar
      o simpla inventariere a retelei) a companiilor sau clientilor
      dumneavoastra, vreti sa stiti ce server de mail, ce server DNS si in ce
      versiuni ruleaza acestea. Avand un numar corect de versiune ne ajuta
      foarte mult sa determinam la ce exploituri este serverul vulnerabil.
      Detectia versiunilor ne ajuta sa obtinem aceste informatii.</para>
      <para>Dupa ce porturile TCP si/sau UDP sunt descoperite folosind una
      dintre metodele de scanare, detectia versiunii interogheaza acele porturi
      pentru a determina mai multe despre ce se ruleaza la ele de fapt. Baza de
      date
      <filename moreinfo="none">nmap-service-probes</filename>contine probe
      pentru interogarea diferitelor servicii si compara expresiile pentru a
      recunoaste si procesa raspunsurile. Nmap incearca sa determine protocolul
      serviciului (ex: ftp, ssh, telnet, http), numele aplicatiei (ex: ISC
      Bind, Apache httpd, Solaris telnetd), numarul versiunii, numele hostului,
      tipul masinii (ex: printer, router), familia de sisteme de operare (ex:
      Windows, Linux) si cateodata si alte informatii diverse cum ar fi daca
      exista un server X deschis la conexiuni. Daca Nmap a fost compilat cu
      suport OpenSSL, se va conecta la servere SSL pentru a deduce serviciile
      care asculta in spatele acelui nivel de criptare. Cand servicii RPC sunt
      descoperite, evaluatorul RPC din Nmap (
      <option>-sR</option>) este automat folosit pentru a determina programul
      RPC si numarul versiunii. Unele porturi UDP sunt lasate in starea
      <literal moreinfo="none">deschis|filtrat (open|filtered)</literal>dupa o
      scanare UDP care nu a putut determina daca porturile sunt deschise sau
      filtrate. Detectia versiunii va incerca sa smulga un raspuns de la aceste
      porturi (asa cum o face cu porturile deschise), si sa sa le schimbe
      starea in deschis daca reuseste. Porturile TCP
      <literal moreinfo="none">deschis|filtrat (open|filtered)</literal>sunt
      tratate in aceeasi maniera. Notati ca optiunea
      <option>-A</option>activeaza detectia versiunii printre altele. Un
      document care explica aceste lucruri, utilizarea lor si rafinarea
      detectiei versiunii este disponibila la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/vscan/"></ulink>.</para>
      <para>Cand Nmap primeste raspunsuri de la un serviciu dar nu gaseste ceva
      corespunzator in baza de date, afiseaza o amprenta si un URL pentru a o
      putea trimite daca stiti cu exactitate ce ruleaza la respectivul port. Va
      rog sa va rupeti cateva minute pentru a face acest lucru, astfel incat de
      descoperirea dumneavoastra sa poata beneficia toata lumea. Datorita
      amprentelor trimise de utilizatori, Nmap are aproximativ 3.000 de modele
      pentru 350 de protocoale cum ar fi smtp, ftp, http, etc.</para>
      <para>Detectia versiunii este activata si controlata de urmatoarele
      optiuni:</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sV</option>(Detectia versiunii)</term>
          <listitem>
            <para>Activeaza detectia versiunii, dupa cum s-a discutat anterior.
            Alternativ, puteti folosi
            <option>-A</option>pentru activarea detectiei versiunii si a
            sistemului de operare simultan.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--allports</option>(Nu se exclude nici un port de la detectia
          versiunii)</term>
          <listitem>
            <para>Implicit, detectia versiunii din Nmap sare peste portul TCP
            9100, deoarece unele imprimante imprima orice data trimisa la acel
            port, ducand la o multime de pagini pline de cererei HTTP, sesiuni
            SSL, etc. Acest comportament poate fi schimbat prin modificarea sau
            stergerea directivei
            <literal moreinfo="none">Exclude</literal>din
            <filename moreinfo="none">nmap-service-probes</filename>, sau prin
            specificarea
            <option>--allports</option>pentru scanarea tuturor porturilor in
            ciuda directivei
            <literal moreinfo="none">Exclude</literal>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--version-intensity &lt;intensitate&gt;</option>(Seteaza
          intensitatea detectiei versiunii)</term>
          <listitem>
            <para>Cand realizam o detectie a versiunii (
            <option>-sV</option>), nmap trimite o serie de probe, fiecare cu o
            valoare atasata, intre 1 si 9, care reprezinta raritatea. Probele
            cu numere mici sunt eficiente impotriva unei arii largi a
            serviciilor comune, in timp ce acelea cu numere mari sunt mai rar
            folosite. Nivelul de intensitate specifica ce probe trebuie
            aplicate. Cu cat mai mare este numarul, cu atat mai precisa este
            detectarea versiunii. Oricum, scanarea cu intensitate mare dureaza
            mai mult. Intensitatea trebuie sa fie intre 0 si 9. Implicit este
            7. Cand o proba este gasita ca o legatura intre
            <filename moreinfo="none">nmap-service-probes</filename>
            <literal moreinfo="none">si numarul portului</literal>, atunci
            proba este incercata indiferent de nivelul de intensitate. Acest
            lucru asigura faptul ca probele DNS vor fi incercate pentru fiecare
            port 53 gasit deschis, probele SSL pentru portl 443, etc.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--version-light</option>(Activeaza modul delicat)</term>
          <listitem>
            <para>Este o notare convenabila pentru
            <option>--version-intensity 2</option>. Acest mod delicat face
            scanarea versiunii mult mai rapida, dar si mai putin precisa in
            identificarea serviciilor.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--version-all</option>(Incearca toate probele)</term>
          <listitem>
            <para>Un sinonim pentru
            <option>--version-intensity 9</option>, asigurandu-se ca toate
            probele vor fi incercate impotriva fiecarui port.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--version-trace</option>(Urmareste activitatea scanarii
          vesiunii)</term>
          <listitem>
            <para>Acest lucru face ca Nmap sa afiseze informatii detaliate
            despre ce face detectarea versiunii. Este un subset al
            informatiilor obtinute cu
            <option>--packet-trace</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-sR</option>(Scanare RPC)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta metoda functioneaza in combinatie cu multimea de
            metode de scanare de porturi a Nmapului. Ia toate porturile TCP/UDP
            deschise si le inunda cu pachete de comanda SunRPC nule in
            incercarea de a determina daca sunt porturi RPC si, daca e asa, ce
            program si ce versiune servesc. Puteti obtine aceleasi informatii
            cu
            <command moreinfo="none">rpcinfo -p</command>chiar daca
            portmapperul tintei se afla in spatele unui firewall (sau este
            protejat de TCP wrapper). Momelile nu functioneaza cu scanarea RPC.
            Este activat automat ca parte a scanarii versiunii (
            <option>-sV</option>) daca solicitati asa ceva. Deoarece detectia
            versiunii include si rezultatele acestei scanari fiind mult mai
            larga in acoperire,
            <option>-sR</option>este rareori necesara.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-os-detection">
      <title>Detectia sistemului de operare</title>
      <para>Una dintre cele mai cunoscute facilitati ale Nmap o reprezinta
      detectarea de la distanta a sistemului de operare folosind amprentele
      stivei TCP/IP. Nmap trimite o serie de pachete TCP si UDP la calculatorul
      tinta si examineaza practic bit cu bit raspunsul. Dupa ce ruleaza o
      multime de teste ce includ crearea de modele TCP ISN, suportul si
      ordonarea optiunilor TCP, crearea de modele IPID si verificarea
      dimensiunii intiale a cadrului, Nmap compare rezultatul cu baza de date
      <filename moreinfo="none">nmap-os-fingerprints</filename>ce contine mai
      mult de 1500 de amprente de sisteme de operare, si afiseaza detaliile
      acestuia daca este gasita o similitudine. Fiecare amprenta include o
      descriere textuala a sistemului de operare si o clasificare ce furnizeaza
      numele producatorului (ex: Sun), sistemul de operare (ex: Solaris),
      versiunea (ex: 10) si tipul masinii (scop general, router, switch,
      consola de jocuri, etc.)</para>
      <para>Daca Nmap este in imposibilitatea de a ghici sistemul de operare al
      unei masini iar conditiile sunt favorabile (ex: cel putin un port deschis
      si unul inchis au fost gasite), Nmap va furniza un URL pe care il puteti
      folosi pentru a trimite, daca stiti cu siguranta, ce sistem de operare
      ruleaza. Prin acest lucru contribuiti la baza de sisteme cunoscute de
      Nmap, facand identificarea sistemului de operare mai precisa si pentru
      ceilalti.</para>
      <para>Detectia sistemului de operare activeaza alte cateva teste care
      folosesc oricum informatia obtinuta in acest proces. Unul dintre acestea
      este masurarea timpului de activitate (uptime), care foloseste optiunea
      de amprenta de timp din pachetele TCP (RFC 1323) si ghiceste cand a fost
      ultima oara rebutata masina. Acest lucru este raportat doar pentru
      masinile care furnizeaza aceasta informatie. Alt test este cel de
      clasificare al predictibilitatii secventei TCP. Acesta masoara cu
      aproximatie cat de greu este sa stabilesti o conexiune falsificata TCP cu
      tinta. Este folositoare pentru exploatarea relatiilor de incredere bazate
      pe IP (rlogin, filtre firewall, etc.) sau pentru ascunderea sursei unui
      atac. Acest tip de ascundere a identitatii este rar intalnita in zilele
      noastre, dar multe masini sunt inca vulnerabile. Numarul ce reprezinta
      dificultatea este bazat pe modelarea statistica si poate fluctua. In
      general este mai bine daca se foloseste clasificarea textuala, cum ar fi
      <quote>worthy challenge (merita incercat)</quote>sau
      <quote>trivial joke (gluma banala)</quote>. Acestea sunt raportate doar
      in modul afisare detaliata (
      <option>-v</option>). Cand modul afisare detaliata este activat alaturi
      de
      <option>-O</option>, generarea secventei IPID este si ea raportata. Cele
      mai multe masini sunt in clasa
      <quote>incrementala</quote>, ceea ce inseamna ca incrementeaza campul ID
      din headerul fiecarui pachet pe care il trimit. Acest lucru le face
      vulnerabile la cateva tehnici avansate de culegere a informatiilor si la
      atacuri simulate.</para>
      <para>Un articol ce documenteaza aceste aspecte, precum si personalizarea
      detectiei versiunii este disponibil in mai multe limbi la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/osdetect/"></ulink>.</para>
      <para>Detectarea sistemului de operare este activata si controlata prin
      urmatoarele optiuni:</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-O</option>(Activeaza detectia sistemului de operare)</term>
          <listitem>
            <para>Activeaza detectia sistemului de operare, dupa cum s-a
            discutat inainte. Alternativ, se poate folosi
            <option>-A</option>pentru activarea atat a detectiei sistemului de
            operare cat si a detectiei versiunii.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--osscan-limit</option>(Limiteaza detectarea sistemului de
          operare la tintele promitatoare)</term>
          <listitem>
            <para>Detectia sistemului de operare este mult mai eficienta daca
            sunt gasite cel putin un port TCP inchis si unul deschis. Setati
            aceasta optiune si Nmap nici nu va mai incerca detectarea
            sistemului de operare pentru hosturile care nu indeplinesc aceste
            criterii. Acest lucru poate salva timp substantial, in special in
            scanarile mai multor hosturi cu optiunea
            <option>-P0</option>. Optiunea are valoare atunci cand detectia
            sistemului de operare a fost solicitata prin
            <option>-O</option>sau
            <option>-A</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--osscan-guess</option>;
          <option>--fuzzy</option>(Ghiceste sistemul de operare pe baza
          rezultatelor)</term>
          <listitem>
            <para>Cand Nmap nu poate determina cu exactitate un sistem de
            operare, poate oferi un raspuns bazat pe asemanare. Asemanarea
            trebuie sa fie foarte apropiata in mod implicit. Oricare dintre
            aceste optiuni fac Nmapul sa adopte o atitudine mai agresiva in
            gasirea similitudinilor.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-performance">
      <title>Optiuni de timp si performanta</title>
      <para>Una dintre prioritatile principale in dezvoltarea Nmapului a fost
      performanta. O scanare implicita (
      <command moreinfo="none">nmap
      <replaceable>nume_host</replaceable></command>) de pe un calculator din
      reteaua locala ia mai putin de o cincime de secunda. Cu greu ai timp sa
      clipesti, dar timpul creste o data cu numarul hosturilor. Mai mult,
      anumite optiuni cum ar fi scanarea UDP si detectia versiunii pot mari
      substantial timpul de scanare. Acelasi lucru il pot face si anumite
      configuratii firewall, in special cele care limiteaza rata de raspuns. Cu
      toate ca Nmap utilizeaza paralelismul si algoritmi avansati de accelerare
      a scanarilor, controlul final asupra a cum ruleaza Nmap revine
      utilizatorului. Expertii compun cu atentie comenzile Nmap pentru a obtine
      numai informatia de care au nevoie incadrandu-se si in perioada de
      timp.</para>
      <para>Tehnicile pentru imbunatatirea vitezei de scanare includ omiterea
      testelor ne-critice si upgradeul la ultima versiune de Nmap (imbunatatiri
      de performanta se realizeaza frecvent). Optimizarea parametrilor de timp
      poate aduce de asemenea un spor substantial. Aceste optuni sunt
      prezentate in cele ce urmeaza.</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--min-hostgroup &lt;milisecunde&gt;</option>;
          <option>--max-hostgroup&lt;milisecunde&gt;</option>(Ajusteaza
          dimensiunea grupurilor pentru scanari paralele)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap are capacitatea de a scana porturi sau versiuni pe mai
            multe hosturi in paralel. Nmap realizeaza acest lucru prin
            divizarea spatiului de adrese IP tinta in grupuri si scanand
            fiecare grup pe rand. In general, grupurile mari sunt mult mai
            eficiente. Aspectul negativ este ca rezultatul scanarii pentru
            fiecare host nu poate fi furnizat pana ce nu e terminata scanarea
            pentru intregul grup. Daca Nmap porneste scanarea unui grup de 50
            de hosturi, utilizatorul nu va primi nici un raport (cu exceptia
            updateurilor oferite de modul vizualizare detaliata) pana ce
            primele nu s-a terminat scanarea pentru aceste hosturi.</para>
            <para>Implicit, Nmap adopta o abordare de compromis in acest
            conflict. Porneste cu un grup mic de cinci pentru a afisa rapid
            primele rezultate si apoi creste dimensiunea grupului pana la 1024.
            Numarul exact depinde de optiunea data. Din motive de eficienta,
            Nmap utilizeaza grupuri mai mari pentru scanarile UDP si pentru
            cateva din porturile TCP.</para>
            <para>Cand o dimensiune maxima este specificata cu
            <option>--max-hostgroup</option>, Nmap nu va depasi niciodata
            aceasta valoare. Specificati o dimensiune minima cu
            <option>--min-hostgroup</option>si Nmap va incerca sa mentina
            dimensiunile grupurilor peste acel nivel. Nmap se poate vedea
            nevoit sa foloseasca grupuri mai mici daca nu mai sunt suficiente
            tinte ramase pentru a completa nivelul minim. Amandoua pot fi
            folosite pentru a mentine dimensiunea grupului intre anumite
            limite, desi acest lucru este in putine cazuri unul de
            dorit.</para>
            <para>Principala utilizare a acestei optiuni este specificarea
            dimensiunii minime a unui grup astfel incat scanarea sa ruleze mai
            rapid. O alegere uzuala este 256 pentru scanarea unei retele in
            bucati egale cu o clasa C. Pentru o scanare cu multe porturi,
            depasirea acestui numar este improbabil sa ajute la ceva. Pentru o
            scanare cu doar cateva porturi, grupurile de 2048 sau mai multe
            hosturi pot fi folositoare.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--min-parallelism &lt;milisecunde&gt;</option>;
          <option>--max-parallelism&lt;milisecunde&gt;</option>(Seteaza
          paralelizarea probelor)</term>
          <listitem>
            <para>Aceste optiuni controleaza numarul de probe in asteptare
            pentru un host. Sunt folosite la scanarea de porturi si la
            descoperirea hosturilor. Implicit, Nmap calculeaza un numar ideal
            pentru paralelism, mereu variabil, in baza performantelor retelei.
            Daca unele pachete sunt ignorate, Nmap incetineste ritmul si
            permite un numar mai mic de probe in asteptare. Numarul ideal de
            probe creste incet pe masura ce reteaua este mai rapida. Aceste
            optiuni stabilesc limitele minima si maxima ale acestei variabile.
            Implicit, paralelismul ideal poate scadea la 1 daca reteaua
            raspunde greu si se ridica pana la cateva sute in conditii
            perfecte.</para>
            <para>Cea mai comuna utilizare o reprezinta setarea
            <option>--min-parallelism</option>la o valoare mai mare de unu
            pentru a mari viteza de scanare pentru hosturi si retele cu
            performante slabe. Aceasta este o optiune riscanta, deoarece
            setarea ei la o valoare prea mare poate influenta calitatea
            rezultatului. Setarea acesteia reduce de asemenea capacitatea Nmap
            de a controla paralelismul in mod dinamic pe baza conditiilor
            intalnite in retea. O valoare de zece poate fi una rezonabila, cu
            toate ca eu ajustez aceasta valoare doar ca o ultima
            optiune.</para>
            <para>Optiunea
            <option>--max-parallelism</option>este setata cateodata pentru a
            preveni Nmap sa trimita mai mult de o proba o data catre un host.
            Poate fi folositoare in combinatie cu
            <option>--scan-delay</option>(ce va fi discutata mai tarziu), cu
            toate ca cea de-a doua face acest lucru destul de bine si
            singura.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--min_rtt_timeout &lt;milisecunde&gt;</option>,
          <option>--max-rtt-timeout &lt;milisecunde&gt;</option>,
          <option>--initial-rtt-timeout&lt;milisecunde&gt;</option>(Seteaza
          timpul de viata al probelor)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap mentine un timp de viata pentru determinarea timpului
            maxim asteptat pentru ca o proba sa genereze un raspuns, inainte sa
            se renunte la ea sau sa fie retransmisa. Este calculata pe baza
            timpilor de raspuns a probelor anterioare. Daca latenta retelei are
            o valoare mare si variabila, atunci timpul de viata poate creste
            pana la cateva secunde. Porneste de la o valoare mare si poate
            ramane asa un timp pana cand Nmap scaneaza hosturi care nu
            raspund.</para>
            <para>Aceasta optiune preia o valoare in milisecunde. Specificand o
            valoare mica pentru
            <option>--max-rtt-timeout</option>si
            <option>--initial-rtt-timeout</option>, in scanarile default se pot
            obtine reduceri de timp semnificative. Acest lucru este in
            particular adevarat pentru hosturile care nu raspund la ping (
            <option>-P0</option>) si a celor impotriva retelelor masiv
            filtrate. nu deveniti insa prea agresiv. Scanarea poate sfarsi
            intr-un timp mare daca valorile sunt prea mici si probele expira
            repede, fiind necesara retransmiterea lor in timp ce probabil
            raspunsul este pe drum.</para>
            <para>Daca hosturile fac parte din reteaua interna, o valoare de
            100 milisecunde este una suficient de agresiva pentru
            <option>--max-rtt-timeout</option>. Daca routarea intra in joc,
            executati un ping la un host din respectiva retea folosind
            utilitarul PING din sistemul de operare, sau cu un utilitar de
            construit pachete cum ar fi hping2 ce are mai multe sanse de a
            trece prin firewall. Analizati timpul maxim dintr-un grup de zece
            pachete. Il puteti dubla pentru
            <option>--initial-rtt-timeout</option>si tripla pentru
            <option>--max-rtt-timeout</option>. In general, nu setati timpul
            maxim rtt sub 100 milisecunde., indiferent de ce raporteaza
            pingurile. Si nici nu depasiti 1000 milisecunde.</para>
            <para>
            <option>--min_rtt_timeout</option>este rar folosita si nu este
            folositoare intr-o retea pentru care valoarea implicita a Nmap este
            prea agresiva. Din moment ce Nmap reduce timpul de viata al
            pachetelor pana la minim pentru o retea eficienta, nevoia acestei
            optiuni nu este uzuala si ar trebui raporta ca o problema in lista
            de discutii nmap-dev.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--host-timeout &lt;milisecunde&gt;</option>(Se renunta la
          tintele lente in raspuns)</term>
          <listitem>
            <para>Unele hosturi iau un timp prea
            <emphasis>lung</emphasis>de scanare. Se poate datora unor
            performante proaste ale retelei hardware si software, limitarii a
            ratei de pachete sau firewallurilor restrictive. Cele mai lente
            cateva hosturi pot manca majoritata timpului de scanare. Cateodata
            este bine sa scapam de aceste pierderi si sa sarim aceste hosturi.
            Acest lucru poate fi realizat prin specificarea
            <option>--host-timeout</option>cu un numar de milisecunde in care
            sunteti disponibili sa asteptati. De obicei specific 1800000 pentru
            a ma asigura ca Nmap nu va pierde mai mult de o jumatate de ora
            pentru un singur host. De notat ca Nmap poate scana si alte hosturi
            in acelasi timp, deci nu reprezinta o pierdere totala acest timp.
            Un host care depaseste aceasta perioada este sarit. Tabela de
            porturi, detectia sistemului de operare sau detectia versiunii nu
            sunt afisate pentru acel host.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--scan-delay &lt;milisecunde&gt;</option>;
          <option>--max_scan-delay&lt;milisecunde&gt;</option>(Ajusteaza pauza
          dintre probe)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta optiune face ca Nmap sa astepte cel putin un numar
            dat de milisecunde intre probele trimise la un host. Este
            folositoare in particular in cazul in care exista o rata de
            limitare. Masinile Solaris (printre multe altele) vor raspunde
            scanarii UDP cu un singur mesaj ICMP pe secunda. Orice alta proba
            trimisa de Nmap in acest interval va fi irosita. O optiune
            <option>--scan-delay</option>cu valoarea 1000 va mentine Nmap la
            acea rata lenta. Nmap incearca detectarea ratei de limitare si
            ajusteaza scanarea in functie de aceasta, dar nu face rau sa
            specificati explicit daca stiti deja ce rata functioneaza cel mai
            bine.</para>
            <para>Alta utilizare a
            <option>--scan-delay</option>este ascunderea scanarii in fata
            IDS/IPSurilor bazate pe un anumit prag de raspuns.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>
          -T&lt;Paranoid|Sneaky|Polite|Normal|Aggressive|Insane&gt;</option>(Seteaza
          optiunile de timp)</term>
          <listitem>
            <para>Desi optiunile detaliate de control al timpilor discutate mai
            sus sunt puternice si eficiente, unii oameni le gasesc confuze. Mai
            mult, alegerea valorilor corecte poate dura uneori mai mult decat
            scanarea in sine. Asadar Nmap ofera o abordare mai simpla, cu sase
            modele de timp. Le puteti specifica cu optiunea
            <option>-T</option>si numarul (0-5) sau numele. Numele modelelor
            sunt paranoid (paranoic - 0), sneaky (siret - 1), polite (politicos
            -2), aggresive (agresiv - 4) si insane (nebun - 5). Primele doua
            sunt folosite pentru ascunderea de IDS. Modul politicos incetineste
            ritmul scanarii pentru a utiliza mai putina latime de banda a
            masinii tinta. Modul normal este implicit asa ca
            <option>-T3</option>nu face nimic. Modul agresiv accelereaza
            scanarea presupunand ca va aflati intr-o retea rapida. In fine,
            modul nebun presupune ca va aflati intr-o retea extrem de rapida
            sau ca sunteti dispus sa sacrificati acuratetea rezultatelor in
            favoarea vitezei.</para>
            <para>Aceste modele permit utilizatorului sa specifice cat de
            agresiva sa fie scanarea, lasand totusi Nmapul sa aleaga valorile
            exacte. Modelele realizeaza uneori mici reglaje pentru care inca nu
            exista optiuni de control. De exemplu,
            <option>-T4</option>interzice scanarii dinamice sa depaseasca 10
            milisecunde pentru porturile TCP si
            <option>-T5</option>reduce aceasta valoare la 5 milisecunde.
            Modelele pot fi folosite in combinatie cu controalele fine de timp,
            atat timp cat modelul este specificat mai intai. Altfel valorile
            standard ale modelului pot suprascrie valorile specificate. Se
            recomanda folosirea
            <option>-T4</option>cand se scaneaza retele moderne rapide.
            Pastrati aceasta optiune la inceputul liniei de comanda chiar si
            cand adaugati optiuni de control fin pentru a beneficia de micile
            ajustari oferite.</para>
            <para>Daca folositi o conexiune broadband sau ethernet, recomand
            folosirea intotdeauna a optiunii
            <option>-T4</option>. Unii oameni adora
            <option>-T5</option>cu toate ca este prea agresiva pentru gustul
            meu. Altii specifica
            <option>-T2</option>deoarece cred ca scanarea va bloca hosturile si
            se considere pe ei politicosi in general. De obicei nu realizeaza
            cat de inceata este optiunea
            <option>-TPolite</option>. Scanarile lor pot lua de zece ori mai
            mult timp decat unele implicite. Blocarile masinilor si probleme
            legate de banda sunt rare cu modelul implicit (
            <option>-T3</option>) asa ca in mod normal este recomandat pentru
            scanere precaute. Omiterea detectiei versiunii este mult mai
            eficienta decat jocul cu optiunile de timp.</para>
            <para>Desi
            <option>-T0</option>si
            <option>-T1</option>pot fi folosite pentru pacalirea IDSurilor, ele
            pot lua un timp extrem de mare pentru a scana mii de masini sau
            porturi. Pentru o astfel de scanare lunga, puteti prefera setarea
            exacta a optiunilor de timp decat sa va bazati pe cele inglobate in
            optiunile
            <option>-T0</option>si
            <option>-T1</option>.</para>
            <para>Principalul efect al
            <option>T0</option>este serializarea scanarii astfel incat un
            singur port este scanat o data, si se asteapta cinci minute intre
            trimiterea probelor.
            <option>T1</option>si
            <option>T2</option>sunt similare dar asteapta doar 15 secunde,
            respectiv 0,4 secunde intre probe.
            <option>T3</option>este comportamentul implicit al Nmapului ce
            include si paralelizarea.
            <option>T4</option>realizeaza echivalentul
            <option>--max-rtt-timeout 1250 --initial-rtt-timeout 500</option>si
            seteaza intarzierea maxima pentru scanarea TCP la 10 milisecunde.
            <option>T5</option>realizeaza echivalentul la
            <option>--max-rtt-timeout 300 --min_rtt_timeout 50
            --initial-rtt-timeout 250 --host-timeout 900000</option>si seteaza
            intarzierea maxima pentru scanarea TCP la 5 milisecunde.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-bypass-firewalls-ids">
      <title>Pacalirea Firewall/IDSurilor si ascunderea identitatii</title>
      <para>Multi pionieri ai internetului au prevazut o retea globala deschisa
      cu un spatiu universal de adrese IP permitand conexiuni virtuale intre
      oricare doua noduri. Acest lucru permite hosturilor sa actioneze ca
      parteneri in comunicatie, sa serveasca si sa obtina informatii unul de la
      celalalt. Oamenii pot accesa sistemele de acasa, sa schimbe temperatura
      in casa sau sa deschida usa pentru oaspetii grabiti. Viziunea
      conectivitatii universale a fost inabusita de micsorarea spatiului de
      adrese si de problemele de securitate. La inceputul anilor 90,
      organizatiile au inceput implementarea firewallurilor cu scopul precis de
      reducere a conectivitatii. Retele uriase au fost separate de Internetul
      nefiltrat prin aplicatii proxy, traduceri de adrese de retea (NAT) si
      filtre de pachete. Fluxul nerestrictionat de informatii a facut loc
      canalelor de comunicatie aprobate si supuse unor anumite reguli, precum
      si controlului datelor ce trece prin ele.</para>
      <para>Obstacolele din retea cum ar fi firewallurile pot face din maparea
      retelei o operatie extrem de dificila. Nu va deveni mai usor din moment
      ce constrangerile aplicate retelei reprezinta adesea un scop al
      implementarii noilor echipamente in retea. Nu e mai putin adevarat ca
      Nmap ofera multe optiuni pentru intelegerea acestor retele complexe si sa
      verifice daca filtrele functioneaza asa cum trebuie. Chiar suporta
      mecanisme de depasire a sistemelor de aparare prost implementate.
      Punetiva in pielea unui atacator si aplicati tehnici din aceasta sectiune
      in reteaua dumneavoastra. Lansati un atac sarit FTP, o scanare Idle, o
      fragmentare a atacului sau incercati realizarea unui tunel printr-un
      proxy de-al dumneavoastra.</para>
      <para>In plus fata restrictiile retelelor, companiile au inceput sa
      monitorizeze traficul cu sisteme de detectie a intruziunilor (IDS). Toate
      IDSurile cunoscute sunt livrate cu reguli care sa detecteze scanarile
      Nmap deoarece acestea preced de obicei un atac. Multe dintre acestea sau
      transformat in sisteme de
      <emphasis>prevenire</emphasis>a intruziunilor (IPS) care blocheaza in mod
      activ traficul presupus malitios. Din pacate pentru administratorii de
      retea si vanzatorii IDSurilor, detectarea in mod corect a relelor
      intentii prin analizarea pachetelor este o problema dificila. Atacatorii
      cu rabdare, indemanare si ajutor din partea anumitor optiuni Nmap pot in
      mod normal sa treaca de IDS nedetectati. Intre timp, administratorii au
      de a face cu o multime de alerte false cand trafic inocent este gresit
      diagnosticat si se emite o atentionare sau este chiar blocat.</para>
      <para>Cateodata oamenii sugereaza ca Nmap nu ar trebui sa ofere functii
      de pacalire a regulilor firewallurilor sau de trecerea nedetectata de
      IDS. Argumeenteaza prin faptul ca pot fi folosite de atacatori. Problema
      in acest rationament este ca atacatorii tot vor gasi instrumente sau
      patchuri pentru Nmap pentru a realiza acest lucru. Intre timp,
      administratorii pot descoperii ca munca lor este mult mai dificila.
      Instalarea numai a serverelor FTP moderne, cu patchurile aplicate la zi
      este o metoda mult mai buna de protectie decat prevenirea distribuirii
      instrumentelor ce implementeaza atacurile sarite FTP.</para>
      <para>Nu exista nici o optiune magica in Nmap pentru detectarea si
      pacalirea firewallurilor si a sistemelor IDS. Acest lucru ia indemanare
      si experienta. O prezentare detaliata este dincolo de scopul acestui ghid
      de referinta, care listeaza doar optiunile relevante si descrie ce fac
      ele.</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-f</option>(fragmenteaza pachetele);
          <option>--mtu</option>(foloseste MTU specificat – Unitatea Maxima de
          Transmitere)</term>
          <listitem>
            <para>Optiunea
            <option>-f</option>face ca scanarea ceruta (incluzand scanarea
            ping) sa foloseasa fragmente mici de pachete IP. Ideea este
            impartirea headerului TCP in mai multe pachete pentru a ingreuna
            misiunea filtrelor de pachete, sistemelor de detectare a
            intruziunilor si a altor elemente de detectare a activitatii.
            Atentie cu aceasta optiune! Unele programe au probleme in
            manevrarea acestor pachete mici. De exemplu Sniffit esua dupa
            primirea primului fragment. Specificati aceasta optiune o data si
            Nmap va imparti pachetul in fragmente de opt bytes sau mai putin
            dupa headerul IP. Astfel, un header TCP de 20 bytes va fi impartit
            in 3 pachete. Doua de opt bytes si unul cu ultimii patru. Desigur,
            fiecare fragment are propriul header TCP. Specificati
            <option>-f</option>inca o data pentru folosirea a 16 bytes pe
            fragment (reducand numarul de fragmente). Sau puteti specifica
            propriile dimensiuni cu optiunea
            <option>--mtu</option>. Nu specificati si
            <option>-f</option>daca folositi
            <option>--mtu</option>. Dimensiunea trebuie sa fie un multiplu de
            8. Pachetele fragmentate nu vor trece de filtrele de pachete si
            firewallurile care interogheaza toate fragmentele IP, cum ar fi
            optiunea CONFIG_IP_ALWAYS_DEFRAG din kernelul Linuxului, unele
            retele nu-si pot permite pierderea de performanta cauzata de aceste
            configurari si le dezactiveaza. Altele nu pot activa configurarile
            de acest gen deoarece fragmentele pot intra pe rute diferite in
            retea. Unele sisteme defragmenteaza pachetele de iesire in kernel.
            Linux cu modulul de urmarire a conexiunii din iptables este un
            exemplu. Realizati o scanare si rulati in acelasi timp un sniffer
            de genul Ethereal pentru a va asigura ca pachetele sunt
            fragmentate. Daca sistemul de operare va creaza probleme, incercati
            optiunea
            <option>--send-eth</option>de sarire a nivelului IP si de trimitere
            de cadre ethernet brute.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-D &lt;momeala1 [,momeala2][,ME
          (EU)],...&gt;</option>(Scanare acoperita de momeli)</term>
          <listitem>
            <para>Face ca o scanare acoperita de momeli sa fie executata, ceea
            ce face ca tinta sa creada ca momelile specificate ca argument
            scaneaza si ele reteaua. Astfel IDS poate raporta 5-10 scanari de
            porturi de la adrese IP unice, dar nu va stii care adresa scaneaza
            cu adevarat si care sunt momeli inocente. Cu toate ca aceasta
            tehnica poate fi contrata prin urmarirea caii prin routere,
            ignorarea raspunsului si alte mecanisme active, ea reprezinta o
            tehnica eficienta de ascundere a adresei IP.</para>
            <para>Separati fiecare momeala prin virgule si folositi optional
            <literal moreinfo="none">ME</literal>(adica propria adresa IP) ca
            una dintre momeli pentru a reprezenta adevarata pozitie a adresei
            IP reale. Daca puneti
            <literal moreinfo="none">ME</literal>in a sasea pozitie sau mai
            tarziu, unele detectoare de scanari de porturi (cum ar fi Solar
            Design) pot sa nici nu afiseze adresa IP reala. Daca nu folositi
            <literal moreinfo="none">ME</literal>, nmap il va pune intr-o
            pozitie aleatoare.</para>
            <para>Retineti faptul ca tintele pe care le folositi ca momeli
            trebuie sa fie active sau altfel riscati sa inundati cu pachete SYN
            tinta. In aceeasi ordine de idei, este usor de determina cine face
            scanarea daca o singura adresa IP este activa. E de preferat sa
            utilizati adrese IP in loc de nume (astfel incat numele hostului
            dumneavoastra sa nu apara in logurile DNSului tinta).</para>
            <para>Momelile sunt folosite atat in pingul initial (folosind ICMP,
            SYN, ACK sau orice altceva) si in timpul scanarii efective de
            porturi. Momelile sunt de asemenea folosite la detectarea
            sistemului de operare (
            <option>-O</option>). Momelile nu functioneaza cu detectia
            versiunii sau scanarea TCP connect().</para>
            <para>Nu folositi prea multe momeli deoarece pot incetini scanarea
            si o pot face mai putin corecta. De asemena, unii ISP vor filtra
            pachetele false, dar multi nu restrictioneaza pachetele IP de
            loc.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-S &lt;Adresa_IP&gt;</option>(Seteaza adresa IP sursa)</term>
          <listitem>
            <para>In anumite circumstante, Nmap se poate afla in
            imposibilitatea determinarii adresei sursa (Nmap va anunta daca
            acest lucru se intampla). In aceasta situatie, folositi
            <option>-S</option>cu adresa IP a interfetei pe care doriti sa
            trimiteti pachetele.</para>
            <para>Alta posibila utilizare a acestei optiuni este sa faceti
            tinta sa creada ca este scanata de
            <emphasis>altcineva</emphasis>. Imaginativa o companie permananent
            scanata de un competitor! Optiunea
            <option>-e</option>va fi in general necesara pentru astfel de
            utilizare si
            <option>-P0</option>este de asemenea recomanda.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-e &lt;interfata&gt;</option>(Foloseste interfata
          specificata)</term>
          <listitem>
            <para>Spune Nmapului ce interfata sa foloseasca pentru trimiterea
            si primirea pachetelor. Nmap ar trebui sa poata determina automat
            acest lucru, dar va va anunta daca nu poate.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--source-port &lt;numarul_portului&gt;;</option>
          <option>-g &lt;numarul_portului&gt;</option>(Seteaza portul
          sursa)</term>
          <listitem>
            <para>O greseala surprinzator de des intalnita o reprezinta
            configurarea relatiilor de incredere in functie de numaul portului
            sursa. Este usor de inteles cum stau lucrurile. Un administrator
            instaleaza un nou firewall si este apoi ingropat in plangeri din
            partea utilizatorilor nemultumiti ale caror aplicatii nu mai
            functioneaza. In particular, DNSul poate fi blocat deoarece
            raspunsurile UDP DNS de la serverele externe nu mai pot intra in
            retea. FTP este un alt exemplu. In transferurile FTP active,
            serverul incearca sa stabileasca o conexiune inapoi la client
            pentru transferarea fisierului solicitat.</para>
            <para>Solutii securizate la aceste probleme exista, de obicei sub
            forma de proxiuri la nivelul aplicatie sau module firewall care
            analizeaza protocoalele. Din pacate exista si solutii mai simple si
            mai nesigure. Notand faptul ca raspunsurile DNS vin de la portul 53
            si cele de la conexiunile FTP de la portul 20, multi administratori
            au cazut in capcana permiterii neconditionate a traficului de la
            aceste porturi. Adesea ei presupun ca nici un atacator nu va
            observa si exploata astfel de gauri in firewall. In alte cazuri,
            administratorii considera aceasta rezolvare ca una pe termen scurt
            pana cand vor implementa o solutie mai sigura. Apoi ei uita sa mai
            faca upgradeul de securitate.</para>
            <para>Administratorii retelelor supraincarcate nu sunt singurii
            care cad in aceasta capcana. Numeroase produse au fost livrate cu
            aceste reguli nesigure. Chiar si Microsoft are partea ei de vina.
            Filtrele IPsec livrate cu Windows 2000 si Windows XP contin o
            regula implicita care permite traficul oricarui pachet UDP cu
            portul sursa 53 (DNS) sau 67 (DHCP).</para>
            <para>Nmap ofera optiunile
            <option>-g</option>si
            <option>--source-port</option>(care sunt echivalente) pentru
            exploatarea acestei slabiciuni. Specificati un numar ca argument si
            Nmap va trimite pachete de la acel port oricand acest lucru este
            posibil. Nmap trebuie sa foloseasca porturi diferite pentru anumite
            teste de detectare a sistemului de operare si cererile DNS ignora
            optiunea
            <option>--source-port</option>deoarece Nmap se bazeaza pe
            librariile sistemului pentru a le manevra. Multe scanari TCP,
            incluzand-o pe cea SYN, suporta aceasta optiune, la fel ca si
            scanarea UDP.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--data-length &lt;numar&gt;</option>(Adauga un numar aleator
          de date la pachetul trimis)</term>
          <listitem>
            <para>In mod normal Nmap trimite pachete minimaliste continand doar
            headerul. Astfel pachetele TCP au in general 40 bytes si cererile
            de raspuns ICMP doar 28. Aceasta optiune adauga un numarul dat ca
            argument de bytes, generati aleator, la majoritatea pachetelor
            trimise. Pachetele pentru detectia sistemului de operare (
            <option>-O</option>) nu sunt afectate, dar majoritatea pingurilor
            si scanarilor de porturi sunt. Acest lucru incetineste viteza de
            scanare, dar pachetele pot fi mai putin suspicioase.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--ttl &lt;valoare&gt;</option>(Seteaza campul IP time-to-live
          – timp de viata)</term>
          <listitem>
            <para>Seteaza campul IP time-to-live – timp de viata – la valoarea
            specificata.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--randomize-hosts</option>(Scaneaza hosturile in ordine
          aleatoare)</term>
          <listitem>
            <para>Spune Nmapului sa aranjeze aleator grupuri de 8096 hosturi
            inainte de scanare. Aceasta optiune poate face scanarea mai putin
            vizibila pentru anumite sisteme de monitorizare a retelei, in
            special cand e combina cu un specificator mic de timp. Daca vreti
            ca aranjarea aleatoare sa se realizeze pentru grupuri mai mari,
            cresteti valoarea PING_GROUP_SZ din
            <filename moreinfo="none">nmap.h</filename>si recompilati. O
            solutie alternativa o reprezinta generarea listei de IPuri ce
            urmeaza a fi scanata cu o scanre de tip lista (
            <option>-sL -n -oN
            <replaceable>numefisier</replaceable></option>), si sa realizati
            aranjarea aleatoare a lor cu un script Perl, apoi sa furnizati
            intreaga lista Nmapului cu optiunea
            <option>-iL</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--spoof-mac &lt;adresa mac, prefix, numele vanzatorului
          &gt;</option>(Falsifica adresa MAC)</term>
          <listitem>
            <para>Cere Nmapului sa foloseasca adresa MAC furnizata pentru toate
            cadrele ethernet pe care le trimite. Aceata optiune implica
            <option>--send-eth</option>pentru a se asigura ca Nmap trimite
            pachetele la nivelul retea. MACul specificat poate avea cateva
            formate. Daca spcificati sirul
            <quote>0</quote>, Nmap alege un MAC complet aleator pentru sesiunea
            respectiva. Daca sirul furnizat este un numar par de digiti hexa
            (cu perechile separate prin caracterul “:”), Nmap va folosi
            respectuva adresa MAC. Daca mai putin de 12 digiti sunt furnizati,
            Nmap umple 6 bytes cu valori aleatoare. Daca argumentul nu este
            nici 0, nici sir hexa, Nmap cauta in
            <filename moreinfo="none">nmap-mac-prefixes</filename>pentru a gasi
            un producator care sa contina sirul dat (cautare insenzitiva). Daca
            o asemanare este gasita, Nmap foloseste identificatorul unic al
            vanzatorului (3 bytes) si completeaza cu 3 bytes alesi aleator.
            Argumentele valide ale optiunii
            <option>--spoof-mac</option>sunt
            <literal moreinfo="none">Apple</literal>,
            <literal moreinfo="none">0</literal>,
            <literal moreinfo="none">01:02:03:04:05:06</literal>,
            <literal moreinfo="none">deadbeefcafe</literal>,
            <literal moreinfo="none">0020F2</literal>, si
            <literal moreinfo="none">Cisco</literal>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-output">
      <title>Afisarea rezultatelor</title>
      <para>Orice instrument de securitate este bun in masura rezultatelor
      generate. Teste complexe si algoritmi nu au nici o valoare daca nu sunt
      prezentate intr-un mod organizat si inteligibil. Dat fiind numarul de
      moduri in care Nmap este folosit de oamenii sau programe, nu exista un
      format unic care sa ii multumeasca pe toti. Asadar, Nmap ofera mai multe
      formate, incluzandu-l pe cel interactiv pentru citirea uzuala si XML
      pentru interpretarea rezultatelor de catre software.</para>
      <para>In plus fata de oferirea diferitelor formate de afisare, Nmap
      furnizeaza si optiuni de control al cantitatii de informatii si al
      mesajelor de eroare. Tipurile de afisare a rezultatelor sunt trimise la
      iesirea standard sau in fisiere, unde Nmap poate adauga sau rescrie.
      Fisierele cu rezultate pot fi de asemenea folosite pentru reluarea
      scanarilor intrerupte.</para>
      <para>Nmap face rezultatele disponibile in cinci formate. Cel implicit
      este numit
      <literal moreinfo="none">afisare interactiva</literal>, si este trimis la
      iesirea standard (stdout). Exista si un mod de
      <literal moreinfo="none">afisare normala</literal>, care este similar cu
      cel
      <literal moreinfo="none">interactiv</literal>cu exceptia faptului ca
      afiseaza mai putine informatii si avertizari in timpul rularii din moment
      ce se asteapta analizarea rezultatelor dupa ce scanarea s-a
      incheiat.</para>
      <para>Formatul XML este unul dintre cele mai importante tipuri, deoarece
      poate fi convertit in HTML, prelucrat de programe cum ar fi interfata
      grafica a Nmap sau importat in baze de date.</para>
      <para>Celelalte doua tipuri sunt mai simple
      <literal moreinfo="none">formatul pentru comanda grep</literal>care
      include majoritatea informatiilor despre un host pe o singura linie si
      <literal moreinfo="none">f0rm4Tu1 sCRiPt KiDDi3</literal>pentru
      utilizatorii care se considera |&lt;-r4d.</para>
      <para>In vreme ce afisarea interactiva este formatul implicit si nu are
      asociat o optiune pentru linia de comanda, celelalte patru formate
      folosesc aceeasi sintaxa. Ele iau un argument, care este numele
      fisierului in care se stocheaza rezultatele. Formate multiple pot fi
      specificate, dar fiecare format poate fi specificat cel mult o data. De
      exemplu, puteti dori salvarea in formatul normal pentru citirea
      ulterioara si in formatul XML pentru analiza software. Puteti realiza
      acestea cu optiunea
      <option>-oX scanarea_mea.xml -oN scanarea_mea.nmap</option>. Desi in
      acest capitol numele folosite sunt simple, precum
      <literal moreinfo="none">scanarea_mea.xml</literal>pentru simplitate,
      nume mai descriptive sunt recomandate. Numele alese sunt o chestie de
      preferinta, iar eu folosesc nume lungi care incorporeaza data scanarii si
      un cuvant doua pentru descriere si sunt plasate in directoare numite in
      functie de companiile scanate.</para>
      <para>Desi aceste optiuni salveaza rezultatele in fisiere, Nmap afiseaza
      totusi in modul interactiv la iesirea standard rezultatele. De exemplu,
      comanda
      <command moreinfo="none">nmap -oX scanarea_mea.xml tinta</command>scrie
      in format XML in
      <filename moreinfo="none">scanarea_mea.xml</filename>si afiseaza la
      iesirea standard rezultatele in modul interactiv ca si cum optiunea
      <option>-oX</option>nu a fost specificata. Puteti modifica acest lucru
      furnizand ca argument al optiunii caracterul cratima (“-”) la unul din
      tipurile de formate de afisare. Acest lucru face ca Nmap sa dezactiveze
      formatul interactiv, si sa afiseze in schimb rezultatele in formatul
      specificat la iesirea standard. Comanda
      <command moreinfo="none">nmap -oX - tinta</command>va trimite rezultatele
      in format XML la iesirea standard. Erorile mari pot fi scrise in mod
      normal in sirul de erori, stderr.</para>
      <para>Spre deosebire de argumentele Nmap, spatiul dintre optiune (cum
      este
      <option>-oX</option>) si numele fisierului sau cratima este obligatoriu.
      In caz contrar, in situatii ca
      <option>-oG-</option>sau
      <option>-oXscan.xml</option>, o functie de compatibilitate cu versiunile
      anterioare va face ca Nmap sa creeze in
      <emphasis>formatul normal</emphasis>fisiere de iesire cu numele
      <filename moreinfo="none">G-</filename>si
      <filename moreinfo="none">Xscan.xml</filename>.</para>
      <para>Nmap ofera optiuni de control al nivelului de informatii afisate si
      daca la fisiere se va face adaugare de informatie sau vor fi suprascrise.
      Toate optiunile sunt descrise mai jos</para>
      <variablelist>
        <title>Formate de afisare a rezultatelor</title>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-oN &lt;specificator_fisier&gt;</option>(Afisare
          normala)</term>
          <listitem>
            <para>Cere ca
            <literal moreinfo="none">formatul normal</literal>sau fie
            directionat catre fisierul specificat. Asa cum s-a discutat mai
            sus, exista o mica diferenta fata de
            <literal moreinfo="none">formatul interactiv</literal>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-oX &lt;specificator_fisier&gt;</option>(Formatul XML)</term>
          <listitem>
            <para>Cere ca
            <literal moreinfo="none">formatul XML</literal>sa fie directionat
            catre fisierul specificat. Nmap include o definitie a tipului de
            document (DTD) care permite analizatoarelor XML sa valideze
            fisierele cu rezultate in format XML. Desi este in principal
            folosit in programare, el poate ajuta si oamenii sa interpreteze
            rezultatele. DTD defineste elementele legale ale formatului si
            adesea enumera atributele si valorile pe care le pot lua. Ultima
            versiune este intotdeauna disponibila la
            <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/data/nmap.dtd">
            </ulink>.</para>
            <para>XML ofera un format stabil care este usor interpretat de
            software. Analizatoare XML sunt disponibile pentru majoritate
            limbajelor de programare, incluzand C/C++, Perl, Python si Java.
            Oamenii au scris programe pentru majoritatea acestor limbaje care
            interpreteaza direct rezultatele Nmap. Exemplele sunt
            <ulink url="http://sourceforge.net/projects/nmap-scanner/">
            Nmap::Scanner</ulink>si
            <ulink url="http://www.nmapparser.com">Nmap::Parser</ulink>in Perl
            CPAN. In majoritatea cazurilor in care o aplicatie interfereaza cu
            Nmap, XML este formatul preferat.</para>
            <para>Formatul XML referentiaza un format de pagina XSL care poate
            fi folosit pentru convertirea rezultatelor in HTML. Cea mai usoara
            cale de a realiza acest lucru o reprezinta simpla incarcare a
            fisierului XML intr-un browser cum ar fi Firefox sau IE. Implicit,
            acest lucru functioneaza doar pe masinile pe care rulati Nmap (sau
            pe cele configurate similar) din cauza caii fisierului
            <filename moreinfo="none">nmap.xsl</filename>. Folositi optiunile
            <option>--webxml</option>sau
            <option>--stylesheet</option>pentru crearea de fisiere XML
            portabile care sunt randate ca HTML pe orice masina conectata la
            web.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-oS &lt;specificator de fisier&gt;</option>(f0rm4u1 ScRipT
          KIdd|3)</term>
          <listitem>
            <para>Formatul script kiddie este asemanator cu formatul
            interactiv, cu exceptia faptului ca sirul de iesire este
            post-procesat pentru a se potrivi mai bine cu stilul HaXXorZ care
            au neglijat in trecut Nmapul datorita formatului corect gramatical
            si ortografic de afisare a rezultatelor. Cei fara umor ar trebui sa
            noteze faptul ca eu iau peste picior script kiddie, inainte de a ma
            blama pentru presupusul
            <quote>ajutor acordat</quote>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-oG &lt;specificator_fisier&gt;</option>(Formatul pentru
          comanda grep)</term>
          <listitem>
            <para>Acest format este lasat la urma deoarece este invechit.
            Formatul XML este mult mai puternic si este aproape la fel de
            convenabil pentru utilizatorii experimentati. XML este un standar
            pentru care exista o multime de interpretoare, in vreme ce formatul
            grep reprezinta solutia doar pentru probleme punctuale. XML este
            extensibil pentru a prelua noi functionalitati ale Nmap in
            versiunile urmatoare in vreme ce sunt nevoit adeseori sa omit
            aceste optiuni din formatul greu din cauza lipsei de spatiu.</para>
            <para>Nu e mai putin adevarat ca formatul grep este inca destul de
            popular. Este un format simplu care listeaza fiecare host pe cate o
            linie si poate fi usor interpretat cu instrumente standard UNIX cum
            ar fi grep, awk, cut, sed, diff si Perl. Chiar si eu il folosesc
            pentru unul din testele realizate in linie de comanda. Gasirea
            tuturor hosturilor cu portul ssh deschis si care ruleaza Solaris
            presupune o simpla comanda grep pentru identificarea hosturilor,
            imbinata cu awk sau cut pentru afisarea campurilor dorite.</para>
            <para>Formatul grep consta in comentarii (linii care incep cu diez
            (#)) si linii cu tinte. O linie cu tinta include o combinatie de 6
            campuri etichetate, separate prin taburi si urmate de doua puncte
            (“:”). Campurile sunt
            <literal moreinfo="none">Host</literal>,
            <literal moreinfo="none">Porturi</literal>,
            <literal moreinfo="none">Protocoale</literal>,
            <literal moreinfo="none">Status ignorat</literal>,
            <literal moreinfo="none">Sistem de operare</literal>,
            <literal moreinfo="none">Index Seq</literal>,
            <literal moreinfo="none">IPID</literal>, si
            <literal moreinfo="none">Status</literal>.</para>
            <para>Cele mai importante dintre aceste campuri sunt in general
            <literal moreinfo="none">Porturile</literal>, care ofera detalii
            despre fiecare port interesant. Este o lista separata prin virgule
            de porturi. Fiecare port reprezinta un port interesant, si ia forma
            unui subcamp separat in sapte de caracterul slash (/). Subcampurile
            sunt:
            <literal moreinfo="none">Numarul portului</literal>,
            <literal moreinfo="none">Status</literal>,
            <literal moreinfo="none">Protocol</literal>,
            <literal moreinfo="none">Detinator</literal>,
            <literal moreinfo="none">Serviciu</literal>,
            <literal moreinfo="none">informatii SunRPC</literal>, si
            <literal moreinfo="none">Informatii despre
            versiune</literal>.</para>
            <para>Ca si pentru formaul XML, aceasta pagina man nu permite
            documentarea intregului format. O detaliere a formatului pentru
            comanda grep este disponibila la
            <ulink url="http://www.unspecific.com/nmap-oG-output">
            </ulink>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-oA &lt;nume_de_baza&gt;</option>(Scrie in toate
          formatele)</term>
          <listitem>
            <para>Pentru usurinta, puteti specifica
            <option>-oA
            <replaceable>nume_de_baza</replaceable></option>pentru stocarea
            rezultatelor in formatele normal, XML si pentru comanda grep, toate
            odata. Ele sunt stocate in
            <replaceable>nume_de_baza</replaceable>.nmap,
            <replaceable>nume_de_baza</replaceable>.xml, si
            <replaceable>nume_de_baza</replaceable>.gnmap. La fel ca in
            majoritatea programelor puteti adauga si calea inaintea numelor
            fisierelor, ca in exemplele
            <filename moreinfo="none">~/logurinmap/foocorp/</filename>sub UNIX
            sau
            <filename moreinfo="none">c:\hacking\sco</filename>sub
            Windows.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
      <variablelist>
        <title>Optiuni privind cantitatea de informatii afisate si
        depanare</title>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-v</option>(Creste cantitatea de informatii afisate)</term>
          <listitem>
            <para>Creste cantitatea de informatii afisate, facand ca Nmap sa
            afiseze mai multe date despre scanarea in curs. Porturile deschise
            sunt afisate pe masura ce sunt descoperite si un timp estimat al
            terminarii este furnizat atunci cand Nmap constata ca scanarea va
            dura mai mult decat cateva minute. Folositi de doua ori optiunea
            pentru un efect si mai puternic. Folosirea mai mult de doua ori nu
            are nici un efect.</para>
            <para>Majoritatea modificarilor vor afecta doar afisarea
            interactiva si unele mai pot afecta formatul script kiddie.
            Celelalte formate sunt concepute pentru a fi procesate de masini,
            asa ca Nmap ofera implicit un nivel detaliat de informatii fara a
            obosi utilizatorul. Totusi, exista cateva schimbari in celelalte
            moduri unde dimensiunea rezultatelor poate fi redusa substantial
            prin omiterea unor detalii. De exemplu, o linie ce contine
            comentarii in formatul pentru comanda grep care furnizeaza o lista
            cu toate porturile scanate este furnizata doar in modul de afisare
            cu informatii detaliate (-v) dearece poate fi destul de
            lunga.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-d [nivel]</option>(Creste sau seteaza nivelul de
          depanare)</term>
          <listitem>
            <para>Cand modul afisare detaliata nu va ofera suficiente
            informatii, modul depanare este disponibil pentru a va inunda cu si
            mai multa informatie! La fel ca si cu optiunea de vizualizare
            detaliata (
            <option>-v</option>), modul depanare este activat printr-un
            specificator (
            <option>-d</option>) si nivelul de depanare poate fi crescut prin
            specificarea lui de mai multe ori. Alternativ, se poate seta un
            nivel de depanare prin specificarea unui argument la
            <option>-d</option>. De exemplu,
            <option>-d9</option>seteaza nivelul 9. Acesta este cel mai mare
            nivel efectiv si va produce mii de linii, doar daca nu realizati o
            scanare simpla cu cateva porturi si hosturi.</para>
            <para>Modul depanare este folositor cand se suspecteaza o problema
            in Nmap, sau daca esti pur si simplu incurcat de ce si ce face
            Nmap. Cum aceasta functionalitate este in general destinata
            dezvoltatorilor, mesajele de depanare nu sunt intotdeauna clare.
            Puteti vedea ceva de genul:
            <computeroutput moreinfo="none">Timeoutvals: srtt: -1 rttvar: -1
            to: 1000000 delta 14987 ==&gt; srtt: 14987 rttvar: 14987 to:
            100000</computeroutput>. Daca nu intelegeti o linie, singurele
            lucruri de facut este sa o ignorati, sa cautati in codul sursa sau
            sa solicitati ajutor in lista de dezvoltare (nmap-dev). Unele linii
            sunt explicite, dar mesajele devin mai obscure pe masura ce nivelul
            de depanare creste.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--packet-trace</option>(Urmareste pachetele si datele trimise
          si primite)</term>
          <listitem>
            <para>Face ca Nmap sa afiseze un sumar cu toate pachetele trimise
            sau primite. Este adesea folositoare pentru depanare, dar este si o
            sursa pretioasa pentru noii utilizatori de a intelege exact ce face
            Nmap. Pentru a evita printarea de mii de linii, puteti dori
            specificarea unui numar limitat de porturi in vederea scanarii, cum
            ar fi
            <option>-p20-30</option>. Daca va intereseaza doar ce se intampla
            in timpul detectarii versiunii, folositi in schimb
            <option>--version-trace</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--iflist</option>(Listeaza interfetele si caiule de
          rutare)</term>
          <listitem>
            <para>Afiseaza interfetele si caile de rutare ale sistemului asa
            cum sunt ele detectate de Nmap. Este folositor pentru depanarea
            cailor de rutare sau interpretarea gresita a dispozitivelor (cum ar
            fi tratarea de catre Nmap a unei conexiuni PPP ca una
            Ethernet).</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
      <variablelist>
        <title>Optiuni pentru afisare unor informatii diverse</title>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--append-output</option>(Adauga la fisierul de rezultate in
          loc sa il inlocuiasca)</term>
          <listitem>
            <para>Cand specificati un nume de fisier la optiuni cum ar fi
            <option>-oX</option>sau
            <option>-oN</option>, acel fisier este suprascris implicit. Daca
            prefereati pastrarea continutului si adaugarea la sfarsitul lui de
            noi informatii, specificati optiunea
            <option>--append-output</option>. Toate fisierele de rezultate
            specificate la executia Nmap vor fi deschise in modul adaugare in
            loc sa fie suprascrise. Acest lucru nu functioneaza bine cu
            formatul XML (
            <option>-oX</option>) deoarece rezultatul nu va fi interpretat
            corect pana nu aranjati fisierul manual.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--resume &lt;nume_fisier&gt;</option>(Reia o scanare
          intrerupta)</term>
          <listitem>
            <para>Unele scanari Nmap pot lua un timp foarte mare – de ordinul
            zilelor. Asemenea scanari nu ruleaza pana la sfarsit. Anumite
            restrictii pot face Nmapul sa nu ruleze in orele cu trafic intens,
            reteaua poate fi cazuta, masina pe care ruleaza Nmap poate suferii
            o restartare planificata sau neplanificata, sau Nmap poate sa se
            blocheze. Administratorul care ruleaza Nmap poate opri scanarea
            pentru orice alt motiv, apasand
            <keycap moreinfo="none">ctrl-C</keycap>. Refacerea intregii scanari
            de la inceput nu este de dorit. Din fericire, in modul normal (
            <option>-oN</option>) sau cel pentru comanda grep (
            <option>-oG</option>) logurile sunt pastrate, utilizatorul poate
            solicita Nmap reluarea scanarii de la ultima tinta care era scanata
            in momentul intreruperii. Specificati optiunea
            <option>--resume</option>si furnizati ca argument fisierul de
            rezultate in formatul normal sau grep. Nici un alt argument nu este
            permis, pentru ca Nmap citeste fisierul de rezultate si foloseste
            aceleasi optiuni specificate. Rulati Nmap cu
            <command moreinfo="none">nmap --resume
            <replaceable>numele_fisierului_log</replaceable></command>. Nmap va
            adauga la fisier noile rezultate. Reluarea nu este suportata de
            formatul XML deoarece combinarea a doua rulari succesive intr-un
            singur fisier XML valid este dificila.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--stylesheet &lt;cale sau URL&gt;</option>(Seteaza formatul
          XSL pentru transformarea rezultatului XML)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap este furnizat cu un format XSL numit
            <filename moreinfo="none">nmap.xsl</filename>pentru vizualizarea
            sau traducerea rezultatelor XML in HTML. Rezultatele in formatul
            XML includ o directiva
            <literal moreinfo="none">xml-stylesheet</literal>directive care
            indica fisierul
            <filename moreinfo="none">nmap.xml</filename>din locatia in care a
            fost instalat Nmap (sau din directorul curent in Windows).
            Incarcati rezultatul scanarii cu Nmap in format XML intr-un browser
            si acesta ar trebui sa aleaga
            <filename moreinfo="none">nmap.xsl</filename>din sistemul de
            fisiere si sa-l foloseasca pentru afisarea rezultatelor. Daca
            doriti specificarea unui alt format de afisare, specificati-l ca
            argument pentru
            <option>--stylesheet</option>. Trebuie sa furnizati calea completa
            sau URLul. O apelare uzuala este
            <option>
            --stylesheethttp://www.insecure.org/nmap/data/nmap.xsl</option>.
            Aceasta aplelare spune browserului sa incarce cel mai nou format de
            afisare de la Insecure.Org. Optiunea
            <option>--webxml</option>realizeaza acelasi lucru cu mai putine
            lucruri de tastat si memorat. Incarcand fisierul XSL de la
            Insecure.Org face vizualizarea mai facila pentru un calculator care
            nu are Nmap instalat (si implicit nici
            <filename moreinfo="none">nmap.xsl</filename>) Astfel URLul este
            adesea mult mai folositor, dar fisierul local nmap.xsl este
            utilizat implicit din motive de securitate.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--webxml</option>(Incarca formatul stylesheet de la
          Insecure.Org)</term>
          <listitem>
            <para>Este un sinonim covenabil pentru
            <option>--stylesheet
            http://www.insecure.org/nmap/data/nmap.xsl</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--no_stylesheet</option>(Se omite declaratia stylesheetului
          XSL din XML)</term>
          <listitem>
            <para>Specificati aceasta optiune daca vreti sa preveniti Nmapul sa
            asocieze vreun format XSL cu fisierul XML. Directiva
            <literal moreinfo="none">xml-stylesheet</literal>este omisa.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-misc-options">
      <title>Optiuni diverse</title>
      <para>Aceasta sectiune descrie cateva optiuni importante (si mai putin
      importante) care nu si-au gasit locul in nici o alta sectiune</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-6</option>(Activeaza scanarea IPv6)</term>
          <listitem>
            <para>Din 2002, Nmap ofera suport IPv6 pentru majoritatea
            functionalitatilor sale. In particular, scanarea ping (doar TCP),
            scanarea connect() si detectarea versiunii suporta toate IPv6.
            Sintaxa comenzii este aceeasi cu exceptia adaugarii optiunii
            <option>-6</option>. Desigur, trebuie sa folositi sintaxa IPv6 daca
            specificati o adresa in locul unui hostname. O adresa poate arata
            <literal moreinfo="none">
            3ffe:7501:4819:2000:210:f3ff:fe03:14d0</literal>, asa ca
            hostnameurile sunt recomandate. Rezultatul arata in mod normal, cu
            adresa IPv6 pe linia
            <quote>porturi_interesante</quote>ca singura adresa.</para>
            <para>Desi IPv6 nu a revolutionat lumea, are parte de o folosire
            semnificativa in unele tari (in special in Asia) si majoritatea
            sistemelor moderne de operare ofera suport. Pentru folosirea Nmap
            cu IPv6, atat sursa cat si tinta scanarii trebuie sa fie
            configurate in IPv6. Daca ISPul dumneavoastra nu aloca o adresa
            IPv6 (multi nu o fac), tunele de trecere sunt disponibile gratuit
            si functioneaza bine cu Nmap. Unul dintre cele mai bune este cel
            rulat de BT Exact. Am folosit si
            cel furnizat de Hurricane Electric la
            <ulink url="http://ipv6tb.he.net/"></ulink>. Tunelele 6la4 sunt de
            asemenea folosite, existand si optiuni gratuite.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-A</option>(Optiuni de scanare agresive)</term>
          <listitem>
            <para>Aceasta optiune activeaza alte optiuni avansate si agresive.
            Nu m-am decis inca de la ce vine litera de specificare. In prezent
            activeaza detectia sistemului de operare (
            <option>-O</option>) si scanarea versiunii (
            <option>-sV</option>). Mai multe functionalitati pot fi inglobate
            pe viitor. Ideea este de a activa un set cuprinzator de optiuni de
            scanare fara ca oamenii sa fie nevoiti sa tina minte un set intreg
            de optiuni. Aceasta optiune activeaza functionalitatile, nu si
            optiunile de timp (cum ar fi
            <option>-T4</option>) sau nivelul de informatii afisat (
            <option>-v</option>) pe care le-ati dori.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--datadir &lt;nume_director&gt;</option>(Specifica un anumit
          director pentru localizarea fisierelor Nmap)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap obtine anumite date in momentul rularii in fisierele
            numite
            <filename moreinfo="none">nmap-service-probes</filename>,
            <filename moreinfo="none">nmap-services</filename>,
            <filename moreinfo="none">nmap-protocols</filename>,
            <filename moreinfo="none">nmap-rpc</filename>,
            <filename moreinfo="none">nmap-mac-prefixes</filename>, si
            <filename moreinfo="none">nmap-os-fingerprints</filename>. Nmap
            incearca intai sa caute aceste fisiere in directorul specificat cu
            optiunea
            <option>--datadir</option>(daca exista). Orice fisier negasit aici
            este cautat in directorul specificat de directiva NMAPDIR. La rand
            vin apoi
            <filename moreinfo="none">~/.nmap</filename>pentru sisteme POSIX
            sau locatia executabilului Nmap (pe sistemele Win32), si apoi o
            locatie precompilata cum ar fi
            <filename moreinfo="none">/usr/local/share/nmap</filename>sau
            <filename moreinfo="none">/usr/share/nmap</filename>. Ca o ultima
            optiune, Nmap va cauta in directorul curent.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--send-eth</option>(Foloseste trimiterea bruta
          ethernet)</term>
          <listitem>
            <para>Cere Nmapului sa trimita pachete brute ethernet (la nivelul
            legaturii de date) in locul trimiterii de la nivelul IP superior.
            Implicit, Nmap alege pe cel care este in general potrivit pentru
            platforma de rulare. Socketuri brute (nivelul IP) sunt in general
            mult mai eficiente pe masinile UNIX, in timp ce cadre ethernet sunt
            necesare pentru operatii sub Windows, din moment ce Microsoft a
            dezactivat suportul pentru suport de socketuri brute. Nmap
            foloseste pachete IP brute pe UNIX in ciuda acestei optiunii cand
            nu exista nici o alta alegere (conexiuni non-ethernet).</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--send-ip</option>(Trimite pachete brute la nivelul
          IP)</term>
          <listitem>
            <para>Cere Nmapului sa trimita pachete brute prin socketuri IP in
            locul trimiterii lor la nivelul cadrelor ethernet. Este
            complementul optiunii
            <option>--send-eth</option>discutata anterior.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--privileged</option>(Se presupune ca utilizatorul are
          privilegii depline)</term>
          <listitem>
            <para>Spune Nmapului sa presupuna ca are privilegii suficiente
            pentru a trimite pachete brute, sa intercepteze pachete si alte
            operatii similare care in general necesita privilegii de root pe
            sisteme UNIX. Implicit Nmap renunta la astfel de operatii daca
            getuid() nu este zero.
            <option>--privileged</option>este o optiune folositoare impreuna cu
            capacitatea kernelului de Linux de a permite utilizatorilor
            neprivilegiati sa realizeze scanari cu pachete brute. Asigurativa
            ca ati mentionat aceasta optiune inaintea oricarei optiuni care
            necesita privilegii (scanare SYN, detectia sistemului de operare,
            etc.). Variabila NMAP_PRIVILEGED poate fi setata ca o alternativa
            la
            <option>--privileged</option>.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>--interactive</option>(Porneste in modul interactiv)</term>
          <listitem>
            <para>Nmap porneste in modul interactiv, care ofera posibilitatea
            de a lansa scanari multiple (fie sincron, fie in fundal). Este
            folositor pentru oameni care scaneaza de pe sisteme
            multi-utilizator ce doresc testarea securitatii fara ca ceilalti
            utilizatori sa stie ce se realizeaza. Folositi
            <option>--interactive</option>pentru activarea acestui mod si mai
            apoi tastati
            <keycap moreinfo="none">h</keycap>pentru ajutor. Aceasta optiune
            este rar folosita deoarece shellurile uzuale sunt mult mai
            familiare si mai complete. Aceasta optiune include un operator bang
            (!) pentru executarea de comenzi shell, ceea ce este unul din
            multele argumente pentru a nu seta Nmap ca root.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-V</option>;
          <option>--version</option>(Afiseaza numarul versiunii)</term>
          <listitem>
            <para>Afiseaza versiunea de Nmap si iese.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>-h</option>;
          <option>--help</option>(Afiseaza o pagina sumara de ajutor)</term>
          <listitem>
            <para>Afiseaza un ecran de ajutor cu principalele optiuni. Rularea
            Nmap fara nici un argument face exact acelasi lucru.</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-runtime-interaction">
      <title>Interactiune in timpul rularii</title>
      <para>
        <remark>Aceasta functionalitate nu exista inca in Nmap. Fie voi adauga
        suport, fie voi scoate aceasta sectiune.</remark>
      </para>
      <para>In timpul executiei Nmap, toate tastele apasate sunt inregistrate.
      Acest lucru va perite interactiunea cu programul fara oprirea si
      restartarea lui. Anumite taste vor schimba optiuni in vreme ce altele vor
      afisa mesaje despre scanarea in curs. Conventia este ca
      <emphasis>literele mici cresc</emphasis>nivelul de afisare si
      <emphasis>literele mari scad</emphasis>acest nivel.</para>
      <variablelist>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>v</option>/
          <option>V</option></term>
          <listitem>
            <para>Cresc / Descresc cantitatea de informatii afisate</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>d</option>/
          <option>D</option></term>
          <listitem>
            <para>Cresc /Descresc cantitatea de informatii de depanare</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>
          <option>p</option>/
          <option>P</option></term>
          <listitem>
            <para>Activeaza / Dezactiveaza urmarirea pachetelor</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
        <varlistentry>
          <term>Anything else (Orice altceva)</term>
          <listitem>
            <para>Afiseaza un mesaj de genul:</para>
            <para>Stats: 0:00:08 elapsed; 111 hosts completed (5 up), 5
            undergoing Service Scan</para>
            <para>Service scan Timing: About 28.00% done; ETC: 16:18 (0:00:15
            remaining)</para>
          </listitem>
        </varlistentry>
      </variablelist>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-examples">
      <title>Exemple</title>
      <para>Aici sunt cateva exemple de utilizare a Nmap, de la unele simple si
      de rutina pana la altele mai complexe si ezoterice. Unele adrese IP si
      nume de domenii sunt folosite pentru a face lucrurile mai concrete. In
      locul lor trebuie sa puneti adresele/numele din
      <emphasis>reteaua dumneavoastra.</emphasis>. Desi nu cred ca scanarea de
      porturi a altor retele este sau ar trebui sa fie ilegala, unii
      administratori de retea nu apreciaza scanari nesolicitate ale retelelor
      lor si pot depune plangere. Obtinerea mai intai a permisiunii este cea
      mai buna abordare.</para>
      <para>Pentru testare, aveti permisiunea sa scanati hostul
      <literal moreinfo="none">scanme.nmap.org</literal>. Aceasta permisiune
      include doar scanarea cu Nmap si nu testarea gaurilor de securitate sau
      atacuri de tip DOS. Pentru conservarea latimii de banda, va rog sa nu
      initiati mai multe scanari zilnic. Daca aceasta tinta este abuzata, va fi
      indisponibila in retea si Nmap va raporta imposibilitatea de a gasi
      hostul
      <computeroutput moreinfo="none">Failed to resolve given hostname/IP:
      scanme.nmap.org</computeroutput>. Aceasta permisiune se aplica si
      hosturilor
      <literal moreinfo="none">scanme2.nmap.org</literal>,
      <literal moreinfo="none">scanme3.nmap.org</literal>, si asa mai departe,
      desi acestea nu exista inca.</para>
      <para>
        <userinput moreinfo="none">nmap -v scanme.nmap.org</userinput>
      </para>
      <para>Aceasta linie de comanda scaneaza toate porturile TCP rezervate de
      pe masina
      <literal moreinfo="none">scanme.nmap.org</literal>. Optiunea
      <option>-v</option>activeaza modul de afisare in timp real a
      rezultateor.</para>
      <para>
        <userinput moreinfo="none">nmap -sS -O scanme.nmap.org/24</userinput>
      </para>
      <para>Lanseaza o scanare SYN impotriva tuturor celor 255 masini din
      reteaua de
      <quote>clasa C</quote>unde isi are locul hostul scanme. De asemenea
      incearca determinarea sistemului de operare a fiecarui host activ. Acesta
      lansare necesita privilegii root din cauza scanarii SYN si a detectarii
      sistemului de operare.</para>
      <para>
        <userinput moreinfo="none">nmap -sV -p 22,53,110,143,4564
        198.116.0-255.1-127</userinput>
      </para>
      <para>Lanseaza enumerarea hosturilor si o scanare TCP in prima jumatate a
      celor 255 de subretele 198.116 de clasa B. Testeaza daca sistemul ruleaza
      sshd, DNS, pop3d, imapd sau portul 4546. Pentru fiecare dintre porturile
      gasite deschise, detectia versiunii este pusa in functiune pentru a se
      determina aplicatia care ruleaza.</para>
      <para>
        <userinput moreinfo="none">nmap -v -iR 100000 -P0 -p 80</userinput>
      </para>
      <para>Cere Nmapului sa aleaga aleator 100.000 tinte si sa le scaneze in
      cautarea serverelor web (portul 80). Enumerarea hosturilor este
      dezactivata cu
      <option>-P0</option>din moment ce trimiterea unui cuplu de probe pentru a
      determina daca hostul este activ este o pierdere de timp atata vreme cat
      se cauta un singur port al fiecarei tinte.</para>
      <para>
        <userinput moreinfo="none">nmap -P0 -p80 -oX logs/pb-port80scan.xml -oG
        logs/pb-port80scan.gnmap 216.163.128.20/20</userinput>
      </para>
      <para>Scaneaza cele 4096 IPuri dupa servere web (fara ping) si salveaza
      rezultatele in formatul pentru comanda grep si in formatul XML.</para>
      <para>
        <userinput moreinfo="none">host -l company.com | cut -d -f 4 | nmap -v
        -iL -</userinput>
      </para>
      <para>Realizeaza un transfer de zona DNS pentru a gasi toate hosturile
      din company.com si apoi furnizeaza adresele Nmapului. Comanda de mai sus
      este valabila pentru un sistem Linux – alte sisteme beneficiaza de
      comenzi diferite pentru realizarea transferului DNS.</para>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-bugs">
      <title>Probleme</title>
      <para>Asemeni autorului, Nmap nu este perfect. Dar ilputeti face mai bun
      trimitand rapoarte despre problemele aparute si chiar scriind patchuri.
      daca Nmap nu se comporta in modul in care va asteptati, faceti upgradeul
      la ultima versiune disponibila la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/"></ulink>. Daca problema
      persista, faceti munca de cercetare pentru a vedea daca problema a fost
      descoperita si discutata. Incercati cautarea in Google a mesajului de
      eroare sau navigand prin arhivele Nmap-dev la
      <ulink url="http://seclists.org/"></ulink>. Cititi acest manual in
      intregime de asemenea. Daca nimic nu se rezolva, trimiteti un mail la
      <email>dev@nmap.org</email>. Va rog sa includeti tot ce ati
      aflat despre problema, precum si versiunea de Nmap pe care o folositi si
      sistemul de operare. Problemele si intrebarile legate de utilizarea
      Nmapului trimise la dev@nmap.org au sanse mult mai mari de a li
      se raspunde decat cele trimise direct la Fyodor.</para>
      <para>Patchurile de rezolvare a problemelor sunt si mai bune decat
      rapoartele despre problema in sine. Instructiuni de baza pentru crearea
      patchurilor sunt disponibile la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/data/HACKING"></ulink>.
      Patchurile pot fi trimise la nmap-dev (recomandat) sau direct la
      Fyodor.</para>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-author">
      <title>Autor</title>
      <para>Fyodor
      <email>fyodor@nmap.org</email>(
      <ulink url="http://www.insecure.org"></ulink>)</para>
      <para>Sute de oameni au facut contributii importante la Nmap de-a lungul
      timpului. Ei sunt mentionati in fisierul
      <filename moreinfo="none">CHANGELOG</filename>distribuit cu Nmap si
      disponibil la
      <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/nmap_changelog.html">
      </ulink>.</para>
    </refsect1>
    <refsect1 id="man-legal">
      <title>Aspecte legale</title>
      <refsect2 id="translation-disclaimer">
        <title>Unofficial Translation Disclaimer / Disculparea fata de
        traducerea neoficiala</title>
        <para>This is an unnofficial translation of the 
        <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/man/man-legal.html">Nmap
        license details</ulink>into Romanian. It was not written by
        Insecure.Com LLC, and does not legally state the distribution terms for
        Nmap -- only the original English text does that. However, we hope that
        this translation helps Romanian speakers understand the Nmap license
        better.</para>
        <para>Aceasta este traducerea neoficiala a 
        <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/man/man-legal.html">detaliilor
        de licenta ale Nmap</ulink>in limba romana. Nu a fost scrisa de
        Insecure.Com LLC si nu statueaza in mod legal termenii distributiei
        Nmap – numai textul original in limba engleza realizeaza acest lucru.
        Oricum speram ca aceasta traducere sa ajute vorbitorii de limba romana
        sa inteleaga termenii licentei Nmap mai bine.</para>
      </refsect2>
      <refsect2>
        <title>Dreptul de autor si licentiere</title>
        <para>Scanerul de securitate Nmap este (C) 1996-2005 a Insecure.Com
        LLC. Nmap este marca inregistrata a Insecure.Com LLC. Acest program
        este software liber; il puteti redistribui si/sau modifica sub termenii
        Licentei Publice Generale (GNU General Public License) asa cum este
        publicata de Free Software Foundation; Versiunea 2. Aceasta va
        garanteaza dreptul de folosire, modificare si redistribuire sub anumite
        conditii. Daca doriti sa incorporati tehnologie Nmap in software
        proprietar, suntem dispusi sa vindem licente alternative (contact
        <email>sales@insecure.com</email>). Multi producatori de scanere de
        securitate au licentiat deja tehnologie Nmap cum ar fi descoperirea
        hosturilor, scanare de porturi, detectia sistemului de operare si
        detectia serviciului/versiunii.</para>
        <para>Notati ca GPL pune restrictii importante asupra
        <quote>produselor derivate</quote>, desi nu furnizeaza o definitie
        detaliata a termenului. Pentru a evita neintelegerile, consideram ca o
        aplicatie este
        <quote>produs derivat</quote>in termenii licentei daca realizeaza unul
        din urmatoarele lucruri:</para>
        <itemizedlist>
          <listitem>
            <para>Integreaza cod sursa din Nmap</para>
          </listitem>
          <listitem>
            <para>Citeste sau include fisiere Nmap proteja de drepturi de
            autor, cum ar fi
            <filename moreinfo="none">nmap-os-fingerprints</filename>sau
            <filename moreinfo="none">nmap-service-probes</filename>.</para>
          </listitem>
          <listitem>
            <para>Executa Nmap si interpreteaza rezultatele (spre deosebire de
            aplicatiile shell care afiseaza outputul brut al Nmapului si nu
            reprezinta produse derivate).</para>
          </listitem>
          <listitem>
            <para>Integreaza/include/agregheaza Nmap intr-un executabil de
            instalare proprietar, cum sunt cele produse de
            InstallShield.</para>
          </listitem>
          <listitem>
            <para>Face legatura la o biblioteca sau executa un program care
            realizeaza oricare dintre cele enumerate.</para>
          </listitem>
        </itemizedlist>
        <para>Termenul
        <quote>Nmap</quote>include si portiuni din produse derivate din Nmap.
        Lista nu este exclusiva, dar este menita a clarifica interpretarea
        noastra a produselor derivate cu exemple comune. Aceste restrictii se
        aplica doar pentru cazul in care redistribuiti Nmap. De exemplu, nimic
        nu va impiedica sa scrieti interfete grafice proprietare pentru Nmap.
        Distribuiti-o independent si invitati oamenii la
        <ulink url="http://www.insecure.org/nmap/"></ulink>pentru a descarca
        Nmap.</para>
        <para>Nu consideram aceste ca restrictii adugate peste GPL ci doar o
        clarificare a modului in care interpretam termenul de
        <quote>produs derivat</quote>asa cum se aplica el la produsul Nmap
        licentiat GPL. Este similar modului in care Linus Torvalds a anuntat
        interpretarea sa asupra a cum se aplica termenul de
        <quote>produs derivat</quote>la modulele kernellului Linux.
        Interpretarea noastra se refera doar la Nmap – nu vorbim in numele nici
        unui alt produs GPL.</para>
        <para>Daca aveti intrebari despre restrictiile licentei GPL in ceea ce
        priveste folosirea Nmap in produse non-GPL, sunt bucurosi sa va ajutam.
        Asa cum am mentionat, oferim licente alternative pentru integrarea Nmap
        in aplicatii si aplicari proprietare. Astfel de contracte au fost
        vandute majoritatii producatorilor de software de securitate si in
        general includ o licenta perpetua precum si furnizarea prioritara de
        suport si actualizari, dupa cum ne si ajuta sa finantam dezvoltarea
        tehnologiei Nmap. Va rugam sa trimiteti un email la
        <email>sales@insecure.com</email>pentru mai multe informatii.</para>
        <para>Ca o exceptie speciala de la termenii GPL, Insecure.Com LLC
        permite legarea acestui cod cu orice versiune de biblioteca OpenSSL
        distribuita sub o licenta identica cu cea din fiserul Copying.OpenSSL
        si distribuirea codului legat a celor doua. Trebuie sa va supuneti GNU
        GPL pentru orice cod in afara de OpenSSL. Daca modificati acest fisier,
        puteti extinde aceasta exceptie si asupra fisierului dumneavoastra,
        desi nu sunteti obligati sa o faceti.</para>
        <para>Daca primiti aceste fisiere cu o alta licenta scrisa sau contract
        care specifica alti termeni decat cei precizati aici, atunci licenta
        alternativa ia locul celei de fata.</para>
      </refsect2>
      <refsect2>
        <title>Disponibilitatea codului sursa si contributiile
        comunitatii</title>
        <para>Sursa este furnizata cu acest software deoarece consideram ca
        utilizatorii au dreptul de a stii exact ce face un program inainte de
        a-l rula. Acest lucru permite si auditul softwareului in vederea
        descoperirii gaurilor de securitate (nici una nu a fost descoperita
        pana acum).</para>
        <para>Codul sursa permite portarea Nmap pe noi platforme, rezolvarea
        problemelor si adaugarea de noi functionalitati. Sunteti incurajati sa
        trimiteti modificarile dumneavoastra la
        <email>fyodor@nmap.org</email>pentru o posibila incorporare in
        distributia principala. Prin trimiterea acestor modificari catre Fyodor
        sau la una din listele de dezvoltare de la Insecure.Org, se presupune
        ca oferiti lui Fyodor si Insecure.Com LLC dreptul neliitat, neexclusiv
        de reutilizare, modificare si relicentiere a codului. Nmap va fi
        intotdeauna disponibil ca software cu sursa disponibila, dar acest
        lucru este important din cauza imposibilitatii relicentierii ce a creat
        probleme devastatoare pentru alte proiecte cu software liber (cum sunt
        KDE si NASM). Ocazional relicentiam codul catre terti asa cum s-a
        discutat mai devreme. Daca doriti sa specificati conditii speciale de
        licentiere a contributiei dumneavoastra, precizati acest lucru cand o
        trimiteti.</para>
      </refsect2>
      <refsect2>
        <title>Nici o garantie</title>
        <para>Acest program este distribuit in speranta ca va fi folositor, dar
        FARA NICI O GARANTIE; fara macar a garantiei de COMERCIABILITATE sau
        POTRIVIRE PENTRU UN SCOP PARTICULAR. Vezi GNU GPL pentru mai multe
        detalii la
        <ulink url="http://www.gnu.org/copyleft/gpl.html"></ulink>, sau in
        fisierul COPYING inclus in Nmap.</para>
        <para>Notati si faptul ca Nmap, ocazional, blocheaza aplicatii prost
        scrise, stive TCP/IP si chiar sisteme de operare. Desi este un lucru
        extrem de rar, este important sa tinteti minte ca
        <emphasis>Nmap nu trebuie niciodata rulat impotriva sistemelor cu
        aplicatii critice</emphasis>decat daca sunteti pregatit sa suferiti
        eventuale blocari. Statuam aici faptul ca Nmap poate bloca sistemele
        sau retelele dumneavoastra si ne disculpam de orice paguba sau problema
        pe care Nmap o poate cauza.</para>
      </refsect2>
      <refsect2>
        <title>Utilizare inadecvata</title>
        <para>Datorita micului risc de blocare si pentru ca unele personaje
        negative folosesc Nmap in cunoasterea tintelor premergator atacului,
        exista administratori care devin suparati si pot depune plangere daca
        sistemele lor sunt scanate. Asadar, este recomandata solicitarea
        permisiunii chiar si inaintea unei scanari superficiale a
        retelei.</para>
        <para>Din ratiuni de securitate Nmap nu ar trebui instalat niciodata cu
        privilegii speciale (ex: suid root)</para>
      </refsect2>
      <refsect2>
        <title>Software de la terti</title>
        <para>Acest produs iclude software dezvoltat de
        <ulink url="http://www.apache.org">Apache Software Foundation</ulink>.
        O versiune modificata a
        <ulink url="http://www.tcpdump.org">bibliotecii de captura a pachetelor
        Libpcapportable</ulink>este distribuita impreuna cu Nmap. Versiunea de
        Windows a Nmap utilizeaza biblioteca derivata din libpcap,
        <ulink url="http://www.winpcap.org">WinPcap</ulink>. Suportul pentru
        expresiile regulate este furnizat de
        <ulink url="http://www.pcre.org">PCRE library</ulink>, software open
        source, scris de Philip Hazel. Anumite functii brute de retea folosesc
        biblioteca
        <ulink url="http://libdnet.sourceforge.net">Libdnet</ulink>, scrisa de
        Dug Song. O versiune modificata este distribuita cu Nmap. Optional Nmap
        se poate lega de
        <ulink url="http://www.openssl.org">Trusa criptografica
        OpenSSL</ulink>pentru suportul de detectare a versiunii SSL. Toate
        softurile de la terti descrise in acest paragraf sunt redistribuibile
        gratuit sub licente de tipul BSD.</para>
      </refsect2>
      <refsect2>
        <title>Clasificarea de control al exportului din SUA</title>
        <para>Clasificarea de control al exportului din SUA: Insecure.Com LLC
        considera ca Nmap cade sub incidenta US ECCN (numarul de control al
        clasificarii de export) 5D992. Aceasta categorie este denumita
        <quote>Software de securitate a informatiilor necontrolat de
        5D002</quote>. Singurele restrictii ale acestei clasificari sunt AT
        (anti-terrorism) care se aplica aproape tuturor bunurilor si interzic
        exportul catre cateva natiuni ca Iranul si Coreea de Nord. Asadar
        exportul Nmapului nu necesita licente speciale, permisiuni sau
        autorizari guvernamentale.</para>
      </refsect2>
    </refsect1>
  </refentry>
</article>
